SERIÁL NETFLIX
Viděli jste:
Henry Forty Quinn-Goldberg.
Jsme rodina.
Teď, když je dítě tady,
dává náš očistec s bílým plotem smysl.
Hej, Natalie. Ahoj.
Ale nemám v tom srdce.
Jak bych mohl, když jsi mi ho ukradla.
Ne. Manžel, otec. Nesmím.
Promiň. Chci jen přátelství.
V Madre Linda si musí každý najít svou cestu.
Kolem Sherry a její mafie?
Bude snazší, když si tě oblíbí.
- Sním o otevření své pekárny. - Vím o volném místě.
Zavolej mi, až to budeš chtít vidět.
Natalie. Chci vidět to místo, o kterém jsme mluvily.
Zprovozníš to tu děsně rychle.
Mohlo by to tu být super úspěšné. Co ty na to?
Ahoj, Love. Jsi v pořádku?
Joe, myslím, že musíme jít do poradny.
Co vás sem přivádí?
- Co?! - Nevzbuď ho.
Love, cos to udělala?
Cos to udělala?
Pohádali jsme se.
To jistě. Jinak byste tu nebyli.
Jo. Přistihla jsem ho při nevěře.
Bože, jdeme rovnou k věci.
To nic, Henry. Nedovolím, aby se ti něco stalo, slibuji.
Love, řekl jsem ti, že k ničemu nedošlo.
Maximálně ona vyjela po mně.
Nechal sis tu krabici.
Vím, co to znamená.
Znám tě.
Tak jsi ji zabila?
Technicky jsem nebyl nevěrný.
„Technicky“?
Přistihla jsem ho, když chtěl být nevěrný. To je totéž.
Rozdíl je, že já jsem málem něco spáchal,
ale ona hroznou věc udělala.
Nemůžu říct co, a tak jsem zloduch já.
Netvrdím, že jsem bez viny.
Ale ona zešílela.
Co znamená, že „zešílela“?
Ty jsi cvokařka, je to tvoje práce.
Začala šílet…
a rozbila vázu.
Vázu.
- Byla cenná. - Levná a kýčovitá.
Nedá se to napravit.
Nehádej se, nezhoršuj to. Nikdy nevíš, jak zareaguje.
Dobře.
Rozbila jsem vázu.
Občas se rozvášním.
Co to děláš?
Mobil, Love. Její sledovatelný, stopovatelný mobil.
Myslelas na to, než jsi do naší sousedky zabořila sekeru?
Ne. Ne, neplánovala jsem to jako nějaký psychopat.
Já… Kurva.
Je tu i tohle.
Já…
- Podepsala jsem nájem na pekárnu. - Podepsalas nájem na naše místo činu?
Dej mi to.
Myslela jsem, že to bude dobré, proto jsem tu s ní byla.
Vím, že je to třeba uklidit, ale nemohla jsem odejít
a nechat sem někoho přijít. A teď máme…
- Však víš, čas to zamaskovat. - Nemáme čas. Žádný čas nemáme.
Já to neumím. Zahnals mě do rohu
- a snažila jsem se chránit naši rodinu… - Nech mě uvažovat!
Mám to!
Máte nově narozené miminko?
- Jo. - Jo, Henryho.
- Občas mu říkáme Forty. - Jmenuje se Henry.
Dobrou terapeutku by zajímalo, proč se našedítě jmenuje
po jejím feťáckém bratrovi.
Joe, daří se vám vyrovnat se s otcovstvím?
Spleť děsu a zklamání. A vraždy.
Je to skvělé.
Má to svá úskalí.
- Pro nás pro oba. - Pro mě víc než pro něj.
Sám uznává, že je…
Vzdálený, dělá si to své.
A je to jako: „Proč…? Proč do toho nedává srdce?
Proč se nesnaží?“
- Já se snažím. - Chceš říct, že do toho dáváš všechno?
Když jsi pořád jen napůl přítomný?
Klasika. Raději bude mluvit o mně a o Henrym,
než aby se zaměřila na svou roli.
Love, potřebujeme vysvětlení.
Proč umřela.
Byla nestálá a nešťastná
- a zabila se. - Sekerou?
Spadla z útesu a rozbila si hlavu. Nevím!
Musí se vypařit.
Nikdo ji nesmí najít, nesmí být pitvaná.
Její telefon, její iPad a její auto nebude možné ukrýt.
Takže musíme přemístit její…
věci někam a její tělo někam jinam.
Dobře.
Kam?
Je tu státní les
asi 30 minut odsud.
Pohřbíme ji v lese.
Protože to s Candace tak vyšlo.
Myslím, že mi vyčítá mé minulé vztahy.
No, dost se opakuješ.
Nedej se, nedej se.
A ty ne?
Teď mi chceš vyčítat Candace?
Dobře. Mluvme o tom, jak jsme to udělali.
Cos udělala s jejím tělem? Nebo s Dalilah, když jsme u toho.
- Protože o to ses nepodělila. - Řekla jsem, že jsem to zařídila.
A já se ptám, jak jsi to zařídila.
Bude lepší, když to nebudeš vědět, jo?
Do prdele! Dobře.
V LA byl jeden chlap jménem Jasper,
který po mně šel kvůli dluhům Willa Bettelheima.
A musel zmizet.
- Cos udělal? - Nadělal jsem z něj malé kousky.
- Jak? Jako pilou? - Ano.
Taky to bylo… Víš, nakonec jsem musel…
Nakonec jsem ho do pytle dostal pomocí mlýnku na maso.
V Anavrinu?
- Jo. - Bože můj. Bože.
Děláš si kurva legraci?
- Já jsem ho používala! - Co napadá tebe?
Máš lepší nápad? Jistěže nemáš,
protože jsi naši sousedku zabila v návalu vzteku.
Bez ohledu na následky. Tohle, dnes, Love, podívej.
Tohle? Tos udělala ty.
Ohrozilas naši rodinu, Love.
- Kam jdeš? - Postarat se o malého.
Ty se postarej o Natalie. Stejně ti na ní záleželo víc než na synovi.
- To nic. To nic. - Mýlil jsem se, Natalie.
Myslel jsem, žes byla hrozbou pro naše manželství.
Ale skutečný problém v našem manželství je moje zatracená žena.
- Takže nevíme, jak dál. - Vy nevíte, jak dál.
On to asi taky neví, ale když řeknete „my“,
nenecháváte prostor pro jeho osobní pocity, ani pro ty vaše.
„My“ je vzájemná závislost maskovaná jako láska.
Já…
- Omlouvám se. - Není třeba.
Když nevíte jak zdravě komunikovat,
tak proto, že vám to nikdo neukázal.
Zajímavé, nadešel čas házet vinu na rodiče.
Budu k vám upřímná.
Podle mě ta hádka nemá s Joeovou nevěrou nic společného.
Skutečně?
- Skutečně? - Více méně ne.
A víte, o co jde?
Zatím ne. Ale mluvte dál.
Řekněte mi, co jste prožívali osobně, sami,
po té hádce.
- No já… - Vlastně…
si chci nejprve vyslechnout Joea.
Jo?
Možná cítí tu nerovnoprávnost.
Jak jsem už řekl, nic jsem s tou ženou neplánoval.
Ale po té hádce
jsem cítil povinnost
se jí jednou provždy zbavit.
„Povinnost“?
Nátlak.
Od ženy?
Ano.
Jaký jste měl z toho pocit?
Do prdele s Love. K čertu s ní. Do prdele stímhle.
Do prdele s výrobcem toho pytle.
Kde je ta perforovaná linka? Který je to konec?
Měl bych to na Love hodit. Ale ne, ví, co jsem udělal.
Zná mě. Do prdele s manželstvím!
Tak jo, Natalie.
S tvým zmizením je to takto.
Ukázalas mé ženě pekárnu.
Podepsala nájem.
O hodinu později jsi psala manželovi.
JDU KOUKNOUT NA NÁJEM V BOULDER CREEK.
Bez emotikonů, bez emocí, jako tvé ostatní vzkazy Matthewovi.
Jen stručně, prostě k věci.
Ten nájem je malá chatka, kterou spravuješ
asi 30 minut od hranice státního lesa.
Tvoje auto, mobil, iPad
a všechny jejich invazivní sledovací technologie si udělají
pěkný výlet na dané místo.
Tvé tělo směřuje jinam, ale o tom až za chvíli.
Do prdele s tím. Kurva. Zasraný život.
Ne, ne, stát. Ovládni se. Mysli na Henryho.
Nesmím to pokazit.
Jde o to, Natalie,
že i když tvé věci na chatu dorazí, ty se prostě vypaříš.
Naposled napíšeš sestře a bude se zdát, že jsi nešťastná tak,
aby si každý domyslel to své.
Klepy: Opustilas svého chladného a vzdáleného manžela?
Unesli tě? Máš novou totožnost? Kdo si může být jist?
A pro případ, že by ve městě byly dopravní kamery…
Takže jste to ukončil s tou druhou ženou a cítíte se…
Vykleštěný.
Problém je v tom, že žena nás to nechala uklidit.
Natalie, tvé sledovačky a tvé tělo se musí rozloučit tam,
kde by se člověk, který je naživu, zastavil.
A potom, no… Potom najdu nějaké kouzelně dokonalé místo,
kde tě navždy nechám.
Pohřbít tě v lese je to nejlepší, co mě napadá.
Kdyby to chtěla po svém, odedřela by to.
Tohle už ale nejsem já.
Toho jsem už nechal.
Změnil jsem se… Víte, co je zajímavé?
Kvůli Love. Kvůli ní.
Protože jsem chtěl být pro ni dost dobrý. A podívejte se teď na mě.
Bojím se o Henryho.
Love už nepoznávám.
Nepoznávám už ani sám sebe.
Možná jsi měla pravdu, Natalie.
Děti nejsou želízka.
Až to po Love uklidím, tak se sbalím,
seberu Henryho a vypadnu.
Chtěls mě opustit?
Zbláznil ses?
Ne.
Musíte poslouchat.
Já poslouchám, každé slovo. Jak…?
Je rozdíl mezí reakcí a odpovědí.
To druhé je promyšlené, to první impulzivní.
Proč si všichni myslí, že jsem impulzivní?
Kdo jsou „všichni“?
Víte co? Ona je dobrá.
Ještě u někoho jiného máte ten pocit?
JE TO HOTOVO?
Dobré ráno. Haló?
Ahoj, mami.
Ahoj.
Ospalý Forty.
Nejsi ty ale dáreček?
Proč mi nebereš telefony?
Měla jsem práci.
Podepsala jsem nový nájem na malou pekárnu ve městě.
- Na pekárnu? - Jo.
Musím jít do obchodu. Pohlídáš ho?
Měl by spát. Musím začít nakupovat zásoby.
Počkej. Pekárna?
- Ve městě, které ujíždí na ketu? - Jo, jo. Změním je.
Řekla jsem ti, že peníze rodiny Quinnů jsou ve skluzu.
My si poradíme.
Myslím tím,
že ti nemohu zaručit pomoc s nájmem, finanční.
Mami, to je něco jiného než letmé zmínění se o „skluzu“.
Je to tříletá nájemní smlouva s velkou kaucí.
Řekla bych ti to, kdyby sis udělala čas a zeptala se.
Je to zase jedna z těch tvých epizod?
„Epizod“?
Víš, zdá se mi to celé poněkud impulzivní.
O co jde s těmi
nálepkami, která tak zraňují?
Je to jako…
že mě nikdo nechápe.
Proč věci dělám, jak je dělám.
Chci být dobrým příkladem pro své dítě.
A to znamená víc se snažit.
Držte se toho pocitu, že vás nikdo nechápe.
Do prdele. Je těžké se dál zlobit, když je tak… Ale co je tu k nepochopení?
Dá se s ní ztotožnit, teda až na to, že vraždí sekerou.
Dá se to vzít? Je to moje vina, že to nechci brát?
Vzpomínám si na jednu chvíli v…
V obchodě.
- Sakra. - Pomůžu vám.
- A je to. Potřebujete…? - Děkuji.
- Chcete pomoc? - Ne, není třeba.
Tak jo.
Nestydíš se.
Jo.
Studuju fem-gen, pokud to pomůže.
Je to obor feminismu, pohlaví a sexuality.
Chci se vyznat.
- Hezké. - Jo.
Jsem Theo, mimochodem. Jak se jmenuješ?
Já jsem vdaná a polovina toho nákupu je pro mé dítě.
Jo, jo, o dětech vím to,
že milují kvasnice.
Děsně jim jedou.
- Ty jsou do mé nové pekárny. - Do prdele. Kde?
- Na Hlavní, nedaleko Town Square. - Dobře.
- Tam kde byly Sweet Dreams. - Jo.
Předtím to bylo Curry Home for Dinner.
Takže je třeba vymyslet chytlavý název.
- Dobře. - Jo.
- Jsi odtud? - Jsem.
A ty jsi tu nová.
Ještě tě nepřetáhli k celodennímu nošení pohodlného oblečení.
Blahopřeji.
Jo, v žilách mi silně koluje LA.
Zatraceně, holka.
Máš nové město, nové dítě,
novou pekárnu, skvělou postavu.
Máš prostě všechno.
Daň.
Jaký jste měla pocit, když se vám ten cizí muž tak věnoval?
Viny.
Protože to byl dobrý pocit.
A potom smutku,
protože jsem si to nepřála od cizího muže.
Chci to od svého muže.
A už je zase oběť. Mistrné.
Co na to říkáte vy?
Lichotí mi to.
Z tváře vám čtu něco jiného.
Připadá mi to spíše jako odpor.
Zatraceně, proradný obličej.
Ne. Co…? Ne.
Ne, ne. Hele, nebyl jsem přítomný, jak bych si přál…
v poslední době.
Na rodičovství si je třeba zvyknout.
Ale jsem…
- Jsem tady, že? - Pravda.
Možná to, že jste tady, je už dost velký ústupek,
vezmeme-li, že jste chtěl navždy odejít.
Proč jste neodešel?
Neopustil ji?
Možná vezmu Henryho na nějaké místo, jako je ta tvoje hezká nájemní chata.
Je tu hezky, klid.
Mohlas mi pomoct zmizet, Natalie. Ale teď musíš zmizet ty.
Manželovi nebude podezřelé, když se den neukážeš doma.
Zbývá už jen napsat tu záhadnou zprávu tvé sestře
a pak se musím plahočit 16 mizerných kilometrů, dostat se domů a začít balit.
Co je to?
„Říkáš mi, že jsem s tím nudným sousedem neměla spát?“
„Nudný soused“?
To je všechno, čím jsem ti byl?
To je všechno, cos byla?
Nespokojená žena v domácnosti? Stereotyp? Možná se v tobě Love nemýlila.
Ne, ne. Neměla právo tě zabít. Ale i tak, mohlo se to rychle zamotat.
Asi bych to podělal. Možná měla Love pravdu. Ne, neměla.
JDU SI PROČISTIT HLAVU.
- Do prdele. - Není to záludná otázka.
Proč jste neutekl?
Protože…
Nedokázal jsem se přesvědčit, že by to bylo pro Henryho lepší.
Potřebuje nás oba.
Takže jste zůstal kvůli dítěti, ne kvůli ženě.
Bohužel, na víc dnes nemáme čas.
Dám vám domácí úkol.
„Jak mluvit.“
Reflektivní naslouchací cvičení vám pomůže rozvrhnout náročné konverzace.
Zpomalte, odpovídejte
- namísto reagování. - To je úkol pro Love.
Můj je zabránit jí v zavraždění terapeutky.
A chci vás opět vidět co možná nejdřív
s ohledem na to, že tu máme poněkud pohotovostní situaci.
Je to zlé?
Chcete, abych vám řekla, zda máte, či nemáte být spolu.
Pravdou je, že nejjednodušší je manželství ukončit.
Oba máte sílu to provést dnes večer.
Musíte si zvolit, že spolu budete každou minutu až do smrti
a to bude vyžadovat silnou vůli
a něco, pro co jste oba ochotni bojovat.
Zatím jste se hádali jen o to, kdo má pravdu.
Potřebujete hlubší důvod.
Henry. Pokud nic jiného, tak Love a já…
A neříkejte Henry.
Pokud by k udržení manželství stačily děti,
neexistovali by žádní rozvedení rodiče.
Do prdele.
Co je horší než manželská poradna?
Jít po ní domů.
Pracovní list dr. Chandrové „Jak mluvit“ je především o naslouchání,
což by se hodilo, kdybychom spolu ještě někdy mluvili.
Dobře, Sherryin svatební dort byl citron a malina.
Takže ty zatracené dortíky bez lepku, bez cukru,
a bez štěstí budou asi tou nejbezpečnější volbou.
Dětská oslava Andrewa a Jacksona.
Pořád tam jdeme? Nemyslíš, že…?
Počkej. Potřebuješ se sbalit a vypadnout?
Promiň. Promiň. Zkusím to znovu. Promiň.
JAK MLUVIT
Pokud ti rozumím, tak si myslíš,
že Natalie a my bychom měli být jediní lidé,
kteří se ze záhadného důvodu na tu dnešní párty nedostaví.
To není lepší.
- To neříkám. - Ne?
Já jsem z toho pochopil, že bys chtěla být na chvíli sama.
Takže vezmu Henryho a necháme tě pracovat v klidu.
To jsem neříkala.
Zase vy dva.
Ano, zase my.
Tady.
Přečteno dost rychle.
Mám najít další krásnou ženu, aby doporučila další?
Už jsem jednu našel.
Napadlo mě, že byste mi mohla ukázat oddělení vzácných knih.
Proč si myslíte, že ho tu máme?
Pojízdný stolek znamená sklep,
ve kterém napůl krtek napůl krysa hlídá hodnotné knihy.
A domnívám se…
Nikoho tam dole nemáme.
Dobře, jo.
Možná byste nás tam mohla doprovodit.
Budeme rychlí.
Slibuji.
A jsme tady.
Fuj. Chudinky knihy.
Hledáte něco konkrétního?
Víte co, až to uvidím, tak budu vědět.
Mohu se tu porozhlédnout?
- Prosím. - Dobře.
Myslel jsem, že jste řekla, že tu nikdo nedělá.
To já, občas.
Když se nahoře nic neděje.
Zajímavé. Přiměj ji mluvit dál.
Takže… jste výtvarnice.
Jsem knihovnice, která kreslí.
Podle mě jste mnohem víc.
Je tu něco jiného než viktoriánské vědecké knihy?
Dobře, všetečko.
Občas ilustruju knihy.
- Je to ale jen bokovka. - Zásah.
A mohu se někde na vaše díla podívat, třeba na webu nebo…?
Proč?
- Píšete dětské knihy? - Ne, jsem nadšenec.
To je ono.
Luční květiny New Yorku.
Je důvod, proč potřebujete sto let starou knihu místo nové shora?
Klasice se nic nevyrovná. Za pár dní ji vrátím.
Ne. Tyhle se nesmí vynášet.
Dobře. Přečtu si ji nahoře.
Myslím, že se za chvilku uklidní. Že, Henry?
V pořádku. Vemte si ji.
- Děkuji, děkuji. - Jo, jistě.
Jsem rád, že mě někdo podrží.
Nijak ideální krádež, zajisté.
Ale Ellie potřebuje hotovost a na peníze Quinnů nesáhnu,
aby nezjistili, kde je.
A narovinu, něco opravit přináší dobrý pocit.
Obzvlášť, když se všechno ostatní zdá neopravitelné.
Do prdele. Já to věděla, jdeme pozdě.
Za co bojuju? Za co bojuju?
- Je to život, který chci? - Ahoj.
- Vítejte. - Horší než dětská oslava
je oslava bohatých dětí.
HUDSONOVA TAJNÁ LABORATOŘ
Trochu doprava.
Ještě jeden.
Jdete brzo.
Ahoj. Jo, já…
- Mysleli jsme, že… - To nic. V pohodě.
Většina je už tady a pomáhá s přípravou.
Jo, já půjdu… Jdu je někam dát.
Ahoj, hoši! Hele, kdo tu je.
- Ahoj! - Hej, Joe! Musíme tě opít.
Přestaň. Ale vážně,
- jak moc se chceš na tohle opít? - Love!
Nevěděli jsme, že dnes přijdete.
- Posledně jste odešli tak narychlo. - Omlouvám se, že jsme se vypařili.
Máma hlídala malé a Dottie může jen na určitou dobu.
Alkohol? Prášky?
Neodsuzuju. Nedokážu si představit, čím si prošla.
Chce se mi plakat. Být matkou dvojčat…
O jedno přijít by bylo jako přijít o obě.
Udělala jsem dortíky.
- Tys je dělala? - Nádhera.
Ano. Budu otvírat pekárnu. Malé hezké místo na Hlavní ulici.
Skvělé.
Odvážné.
Slyšelas, že to tam nikdy nebylo moc úspěšné,
- ale tos tam nebyla ty, mamčo. - Jo.
Napadlo mě, že byste mohli být mí pokusní králíci.
Ale nebojte se, jsou biologické a zbavené doslova všeho.
Jsou citrónomalinové.
Víš, citrónomalinovou příchuť moc nemusím.
- Už jsem na maximu. - Držím půst.
Mělo bychom navléct děti do masek.
Ser na játra.
Sedmdesát procent uvolnění G je v periferní tkáni.
Tohle je zábava v Madre Linda: velebená produktivita.
Pro svého syna chci to nejlepší. Nezapírám, je to lepší než domov,
ale musí existovat ještě třetí miska kaše.
Shrnuto, 45minutový orgasmus.
- To ne. - Šílené. Investuju.
Co jsem zjistil za posledních deset minut:
častá ejakulace snižuje soustředění, takže Cary si patentoval „vstřikování“.
Shery mi začala přezdívat Hřebec.
A Gil je jen o vlásek menší outsider než já.
Z jeho nádechů, když se Cary zmíní o ejakulaci, usuzuji,
že Gil čekal až do svatby.
- Tati! Tati! - Děkuji ti, malý vetřelče.
Bavíš se? Chci ti někoho představit.
To je Joe. Joe, to je Zoe. Zoe, Joe.
Viděl jsem tě v knihovně. Čtu tam dětem.
Měli byste se s Henrym přidat.
- Pojedeme spolu. - Možná.
Raději přijdu o další prst, než jezdit s mormonem Nevillem Longbottomem.
Zatím tu není nic, za co bych bojoval.
- Bože můj! - Sherryina siréna.
Služba volá, chlapi.
Nejez cukr! Lásko, ne!
Běž. Já malého pohlídám.
Jo? Dobře. Díky.
- Jistě, bez problémů. - Milý chlap.
Možná stále hledám důvody k útěku.
Dej to… Ne, lásko. Děťátko, ne!
Totálně jsi jim navýšila cukr v krvi, Love.
- Ne, jsou bez cukru. - V malinách je cukr.
Nedovolujeme jim jíst ovoce. Jdeme.
Jdeme, děti. Tudy.
Cary, je mi to moc líto.
To nic. Jsou to děti.
Později dám manželce trochu víš čeho
a ona na všechno zapomene.
Fakt, o nic nejde. Dal jsem dětem Matthewovy prsteny životních funkcí.
Matthew…
Vidíš?
Srdeční puls a obsah cukru v krvi, naprosto normální.
PRSTEN ŽIVOTNÍCH FUNKCÍ
Má to GPS?
No jo. Nech to na Matthewa.
Na zdraví ti sere, jde mu jen o data.
Je to přerušované, ale zevrubné informace ti to dá.
- Všichni je máme. - Ne.
Ne, ne.
Pokud má Matthew přístup k prstenu Natalie, zjistí přesně, kde je.
Myslíš, že uvidí, že se zastavil tlukot srdce?
- Já ten prsten nevymyslel. - Zastav!
Ahoj. Zdravím.
Ne, poslouchej. Musíme zastavit výrobu.
Zatím si to nedal dohromady, ale je to jen otázkou času.
Natalie je pryč víc než 24 hodin. Čas nám rychle ubíhá.
- Co? Bereš ho s sebou? - Chceš ho snad nechat v autě?
Základní ukázka špatného rodičovství.
Dívat se, jak vykopáváme tělo, není?
Má minimální pojem o hloubce, to bys měl vědět.
Z toho chápu, že i když se snažím chránit svého syna, jak umím,
mé rodičovské schopnosti jsou nedostačující.
Je to teď důležité?
Do prdele!
Proč tak vypadá?
Musel jsem jí odstranit zuby.
Jasně. Zubařské záznamy. Jo.
Kam jsi je dal?
Zuby? Nechci je najít doma ve skrýši.
Nenajdeš. Bude lepší, když to nebudeš vědět.
- Co? - Měla bys počkat s Henrym v autě.
Já to zvládnu. Hlavně to sakra udělej.
Uvidíme.
Je prasklý. Možná je to dobře.
Mohl se rozbít, když… V pekárně, když upadla.
Ale co když ne?
Musíme ho přemístit. Tělo nesmí být tam, kde umřel prsten.
- Tak ho… - Jo.
Prsten jsem dala na dřez, aby to vypadalo, že si ho sundala při mytí.
Co teď?
Vím, kam pojdeme.
Řekls, že potřebujeme konečné řešení. Jsme na hranici města.
Zítra dělají základy.
Pod nánosem betonu je to konečné.
- Jak jsi věděl, že ji přemístíme? - Nevěděl.
Včera jsem jel kolem, tak jsem si to ověřil. Záložní plán.
Kolik jich máš?
Prostě se projíždíš a děláš si poznámky
o vhodných místech na zmizení lidí?
S ohledem na to, koho jsem si vzal, jo.
Tak nějak musím.
Takže já jsem tu psychouš.
Jak ses jí tak rychle zbavil? Jak jsi věděl, kam jít?
- Cos plánoval? - Na co narážíš?
Proč to teď dělá? Musíme se postarat o to tělo.
Pokud je tohle partnerství, samotnému mi bude líp.
- Love? - Proč už mě nemiluješ?
- Ty víš proč, jen to nechceš říct. - Nevím, o čem mluvíš.
Držels mi pod krkem hák. A pak jsem řekla, že jsem těhotná.
A pak jsme prostě pokračovali dál a dělali jakoby nic.
Ne, ne, tak to nebylo! Byla to zlá chvilka. Pro nás pro oba.
- Byla to zlá chvilka už hrozně dávno. - Naser si.
Děláš, že jsi počestný a šlechetný,
jako bys k tomu, co děláš, měl nějaký důvod.
Ale když to udělám já, jsem šílená, že?
Jsem šílený maniak.
„Počkat! Počkat!
Je matka. Asi bych ji neměl podříznout.“
On je jediný důvod, proč jsem naživu.
Jak se mám podle tebe cítit? Nemůžu ti věřit.
Taky ti nemůžu věřit.
Snažil jsem se…
Ano, ano. Provedl jsem věci.
Ale snažil jsem se být lepší a už nejsem tím, kým jsem byl.
Ale teď
budu pohřbívat těla až do 70 let!
Protože když tebou nebudu pořád na 100 procent posedlý,
budeš dál zabíjet!
Když ti nebudu stačit, tak mě zabiješ.
To jste řekli nahlas?
Pozorně mě poslouchejte.
50 procent mých manželských klientů se chtějí pozabíjet.
Je to normální.
A teď ta lepší zpráva,
ani jeden z vás svého druha nezabije.
Jste hodně věcí, ale vrazi nejste.
Ta přítomná intenzita je velmi dobré znamení.
Nehádáte se o to, kdo má pravdu, bojujete o život.
Hlouběji. Jasné?
- Děsivěji. - Joe.
Dokážete si vzpomenout na chvíli, kdy jste cítil podobnou zuřivost jako tu,
kterou cítíte k Love během hádky?
Na pár.
Ne, jsem těhotná!
Nejsem násilník.
Co když někdy jste? Co když je to normální?
Přestaň. Dost!
Nechci nikomu ublížit.
Věřím vám.
Co je ten pocit za tím vztekem?
Strach.
Strach, že…?
Joe, držte se těch násilnických myšlenek.
Jsi zlomený. Nemohla bych tě milovat.
Jsi šílený!
Cos to udělal?
Jestli mě někdo…
uvidí…
- Proč tak vypadá? - Musel jsem jí odstranit zuby.
Když někdo uvidí, kdo skutečně jsem…
tak odejde.
Navždy.
A co vy, Love?
Kdy už jste cítila to, co cítíte k Joeovi?
Když mám pocit…
- obrany. - Co se snažíte chránit?
- Svou rodinu. - Proč konkrétně rodinu?
Tak se to dělá.
Co vám rodina dává?
Nevím.
Rodina vás má…
bezpodmínečně milovat.
Proč je to tak důležité?
Proč musí být láska bezpodmínečná?
Protože kdyby někdo…
viděl…
jak dokážu být odporná…
Navždy by odešel.
Můžeme říct, že jedna věc, kterou máte společnou,
je tak hluboký strach z opuštění, že vyvolává pocit zabij, nebo buď zabit.
Obrazně řečeno.
Když se vaše projevy tak shodují,
tak je velmi těžké vidět toho druhého,
protože se to nebezpečně podobá pohledu do zrcadla.
Mluvíme o hrozných věcech, tak proč cítím úlevu?
Tak co máme…
Pardon. Joe a já.
…udělat, aby to fungovalo?
To je dokonalý výraz.
Pracovat na fungování. Protože to je potřeba.
Zapomeňte na bezpodmínečnost. Ta neexistuje.
Existuje dohoda o tom, že budeme takoví, jak to nejlépe umíme.
V těch nejlepších manželstvích
se partneři navzájem provokují,
aby se stali lepšími verzemi sebe samých.
- To vypadá na spoustu hádek. - Jistě.
Ale jsou všechny hádky špatné?
Možná nejde o dva protivníky v ringu.
Možná jsou to dva členové stejného týmu,
kteří bojují za stejnou věc.
To zní dobře.
Mít někoho ve svém týmu.
Jo.
Jo, to zní hezky.
Tak vidíte.
Víte, co dál vám o spoluhráčích neřeknou?
Sex je pak lepší.
Jako o tolik, že nemá cenu to popisovat vašim svobodným přátelům.
Vášeň poháněná naprostou důvěrou.
Je to zatraceně živočišné.
Tým.
Že by to tohle mohlo být? Zní to hezky.
Love mě zná líp než kdokoli jiný.
Začínám chápat, proč je to tak děsivé.
Joe. Joe!
- Ahoj. - Co, co?
Hele.
Myslím, že patří Shermanovým.
Nedávno vyvěsili cedulky „Ztratili se králíčci“.
Hele, máma chrání své mladé.
Podívej se na králíčky, Henry. Henry, koukni se na králíčky.
Musela prolézt tamtudy. Nevěděl jsem, že je tam díra.
Henry…
Líbí se ti to?
A najednou je to tam.
Holka… Žena, do které jsem se zamiloval.
Vřelá, hravá, upřímná a krásná, zářivě mateřská.
Jsem to ale blázen. Byl jsem vzdálený, krutý.
Můžeš mi to vůbec odpustit?
Lituji toho, co jsem řekla.
Jistěže našeho syna miluješ.
Je jasné, že mu dáváš všechno.
Nejen jemu.
Nejde jen o našeho syna.
Tohle je nové.
Vzrušující.
Radost z bytí týmem.
A nebylo by správné, kdybych nepřiznal,
že máme skvělou terapeutku.
Musím ti něco říct.
Totálně bych pro tebe zabila.
Love, já bych pro tebe taky zabil.
A pro Henryho.
Dobře, takže…
slibuji, že udělám všechno, co budu moct,
abys to nikdy nemusel udělat.
Já taky.
Už nikdy víc.
Děkuju ti.
Love.
Občas se věci urvou ze řetězu, takže…
přemýšlím o tom, jak si…
vzájemně pomoct, aby nás to nikdy nepotkalo.
Můžeme vytvořit bezpečné místo.
Bezpečné místo?
To je hodně terapeutické.
Co tím myslíš?
I s terapií se naše rány mohou hojit velmi dlouho.
Nemůžeme svá nejhorší nutkání prostě vymazat.
Ale můžeme je ovládat.
Nemůžeme vědět co, nebo kdo nás napadne,
ale ze zkušenosti vím, že tohle nám dává možnosti.
Dává nám to možnost zpomalit, zamyslet se a odpovědět.
Je příjemné vědět, že ti s touhle stránkou sebe mohu věřit.
Z většiny.
Chceme se usadit, budujeme budoucnost pro našeho syna.
MÁME OTEVŘENO ČERSTVÉ DORTÍKY
PEKÁRNA ČERSTVÝ DORT
Ty budeš vládnout svému nároží města.
A já…
Já si najdu to své.
Je načase.
- Bude to teď denně? - Doufám.
Co jste to udělal?
Všiml jsem si, že vaše vzácné knihy potřebují pozornost, takže…
Jsem v tom oboru expert.
Takže chcete práci.
Víte, že na práci v knihovně musíte mít magistra, ale…
Skutečně?
Rozmyslím si to.
Díky.
Beton je nalitý.
Jsme v pohodě.
- Něco odvedle? - Nic nevidím.
Je pryč už celé dny.
Už to musí vědět.
Ráda bych věděla, co si myslí?
Ty.
Co tady děláš?
Já to tu vlastním.
Malý moment. Theo, kdo je to?
- Ahoj, Love. - Ahoj, Matthew.
Natalie tu teď zrovna není.
Ne, přišla jsem za tebou. Přišla jsem za vámi oběma.
- Fakt. Přinesla jsem vám dortíky. - Děkuju.
Love, to je můj syn Theo.
- Nevěděla jsem, že máš syna. - Nevlastního, z prvního manželství.
Děkuju, ale teď zrovna něco řešíme.
Jdeme.
- Pochutnejte si. - Jo.
Dobrou noc.
Takže?
Takže… to ví.
Myslím, že bude průser.
Zvládneme to. Spolu.
Překlad titulků: Roman Placzek