СЕРІАЛ NETFLIX
Я завжди вірив у існування тієї самої.
Що в світі є хтось для мене.
Моя ідеальна половинка.
І для неї я б зробив що завгодно.
Мені не раз розбивали серце.
Щоб ти й згнив, психопат кінчений.
Та й речі в житті йшли не завжди гладко.
Що ти зробив?
ІНТЕРНАТ ДЛЯ ХЛОПЧИКІВ
Але воно було того варте, коли я зустрівся з Лав Квінн.
Я кусаю тебе.
Я кохав її.
Я приймав її всю, навіть важкі сторони.
Ти лише мала зберегти брата. Тобі це не вдалося.
Але я помилявся щодо Лав.
Знайди місто. Коли доберешся туди, я допоможу з документами.
Я надішлю грошей, я тебе не кину.
Гори в пеклі.
А потім вже було запізно.
Зараз ми можемо бути разом.
Я не думаю, що зможу.
-Серйозно. Так. -Ні. Я вагітна!
А потім я зрозумів, кого я справді маю захищати.
Нашу доньку.
Заради неї я перебрався до якогось бездушного
багатого передмістя біля Сан-Франциско.
Заради неї я б одружився з чудовиськом, її матір'ю.
Заради неї я б замкнув себе в цій тюрмі.
Не знаю, як я витягну нас обох з неї.
Але одну рису старого себе я не можу заховати.
Я досі вірю в ту єдину.
Що та єдина існує десь для мене.
Але я не думав, що стається, коли хлопець знаходить дівчину.
Бо ми знаємо:
«І жили вони щасливо навіки-вічно».
Кадр темніє, починаються титри.
Треба було ставити більше питань.
Бо я потрапляв до жахливих ситуацій в житті.
Але це?
Мапа зайвою б не була.
Джо. Джо.
Твоя черга.
Тепер можеш обрізати пуповину.
Я загартував шлях в темряву раніше, зможу й зараз.
Я маю.
Щоб захистити доньку.
Вітаю, тату. Це хлопчик.
-Хлопчик? -Гей.
-Мені гаплик.
Як і йому.
-Обережно. -Як звати нашого майбутнього президента?
Генрі.
В нього є друге ім'я?
Форті Квінн-Голдберг.
Нам казали, що буде дівчинка.
Мабуть, він сором'язливий.
-Сховав причандали. -Карма. Бог винен нам хлопчика.
Як я й казав, гаплик.
Тепер дитина тут,
хоча б наше чистилище з білим парканчиком здається логічним.
Ми ж переїхали до Мадре Лінда заради школи.
Все видно на кілометри, коли класичний туман Північної Каліфорнії зникає.
Та кілометри допитливих сусідів витріщаються
через газонокосилки чи дверні відеодзвінки.
Але, гей, це найбезпечніший район у Золотому штаті.
Хто б не продав свою душу заради цього?
В нас є все.
Отже, в нього є все.
Ідеальна родина, побудована на кривавих грошахКвінн.
Ми хотіли самі сюди переїхати.
Ти стаєш вразливим, коли це заради них.
Вітаю вдома, Форті.
Може, краще його справжнім ім'ям.
Ми - родина.
Я, хлопчик та його мати, яка зазвичай чудова,
але іноді вбиває людей голими руками.
Що може піти не так?
Після тієї поїздки з лікарні ми ледве виходимо з дому.
Я гадав, батьківство схоже на щось, типу як в есе Ніколсона Бейкера.
Маленькі миті робить його особливим.
Так.
Чи як у романі Луїзи Мей Елкотт.
Важка робота, але вона винагороджується. Навіть благородна.
-Давай-давай. -Гаразд-гаразд.
Виявляється, батьківство - «День байбака» за авторством Жана-Поля Сартра.
Джо.
Не зважаючи на життя у грецькому міфі
про штовхання під гору великої кулі дитячого гівна,
вона неймовірна, ця жага захищати.
Я відчуваю її у кістках. Заради нього я зроблю все, що завгодно.
«Мені цікаво, про що подумав Гетсбі, коли вперше побачив
зелене світло в кінці доку Дейзі.
Він пройшов довгий шлях до цього блакитного газону…»
Все гаразд.
Чого я не відчуваю, так це зв'язку.
Чим більше я намагаюся його встановити, тим більше він плаче.
Він знає, що його в нас немає.
-Все гаразд? -Все гаразд.
«Гаразд» - кодове слово «з сосків тече кров,
гормони бісяться,
я не спала півроку та ще не перетравила,
що мій брат помер» для мене.
Я прийшла. Де мій чудовий хлопчик?
Диви, що Глемма принесла Форті.
Хто ще не перетравив смерть Форті,
так це Глемма Дотті, в якої квартира за 30 хвилин звідси.
Мамо, його звати Генрі.
Генрі пахне, наче треба змінити підгузок.
Я зміню. Якщо ти…
тільки зроби кілька фоток.
-Гаразд. -Хоча вона інтенсивно фіксує...
свою тугу в «Інстаграмі».
Та її шаман офіційно підтвердив, що Генрі - реінкарнація Форті.
Дивлячись на те, як сильно він їй радіє
та як сильно не радіє мені, шаман Дотті має рацію.
Хоча б маю мале нагадування про моє минуле життя.
Авжеж, на цьому колі пекла книгарень немає,
але я знайшов покупців онлайн.
Весь прибуток я надішлю Еллі…
щойно від неї щось почую.
Дуже рідко, але ми виходимо у дику природу, Форті…
Ні. Генрі обов'язково плаче, перш ніж нам віддадуть наші латте.
В моїх близнюків оральна фіксація, яка б'є рекорди.
До речі, я Шеррі.
Відома місцева мамфлюенсерка Шеррі Конрад.
Її блог-підкаст-бренд, «Сердечні помилки»…
Вбийте мене. …Мекка зверхності та пихатості,
яку мають сприймати за життєвий досвід.
-Я Лав. -Квінн-Голдберг?
-А це Джо? -Так.
Та м-р Красунчик - Форті, так?
-Генрі. Він Генрі. -Здуріти, зустрілися лише через стільки.
Так. Немовля, що поробиш.
Боже. Я чудово розумію.
Добре, що ми зустрілися.
Давай поп'ємо кави разом, Лав. Поділюся всіма своїми секретами.
Цей тон…
теплий з прихованим шаром зверхності під ним.
Ти молодець. Бувай.
Дякую. Бувай.
Ніби мені потрібне схвалення. Якого біса?
Хай радіє, що я не штрикнула ножем в око. Ходімо.
Зберігання життя немовляті - така штука,
що ти намагаєшся не фіксуватися на тому, з ким ти в цьому таборі.
Я в таборі з жінкою,
яка жартує про штрикання ножем в око,
-і вона здатна це зробити. -Хочеш?
Дякую.
Я не дозволяю собі забагато думати про Лав, хто вона.
Моя робота - бути гарним чоловіком, щоб міг бути гарним батьком.
Гей, Наталі!
Гей.
Не розумію, в чому її проблема.
-Що? Чия? -Нашої сусідки Наталі.
Вона нічого не подарувала до дня народження Форті.
Генрі. Генрі.
Так, гадаю, ти маєш рацію. Вона якась дивна.
Що, я неправильно тебе поцілував? Чи…
Ні-ні, я просто втомилася.
Це місце - смітник. Та те, що Шеррі сказала мені в обличчя…
-що, по суті, я сміття. -Вона ідіотка. Полежи.
Я про все подбаю, і про нього теж.
І знов починається. Щоразу, як я його торкаюся.
Просто, трясця, давай я. Джо. Джо.
Все гаразд.
Ну ж бо. Ідемо.
Гей, гей, гей.
Чому моя власна дитина мене не любить?
Знаєш, діти відчувають, коли ти не вкладаєш серце.
-Я… Що? -Ні. Пробач. Це я собі надумую.
ЧУДОВІ ПРОГУЛЯНКИ
ПАРА З ВАЛІЗАМИ ДЛЯ ПІДГУЗКІВ
Іди ти під три чорти.
Лав має рацію. Я не вкладаю серце у догляд.
Та як я можу його вкласти, коли ти його вкрала?
Лав?
Гей…
в нас закінчуються підгузки, тому я зараз.
Чесно, ти єдине, що допомагає мені витримувати це ув'язнення.
Зелене світло в кінці мого доку.
Знання того, що ти відчуваєш те ж саме, що й я.
Привіт, сусіде.
Я не хочу, щоб це сталося тут ось так.
Хочу, щоб ми були у розкішному місці. Ти на це заслуговуєш.
В автівці теж непогано. Замовкни та поцілуй мене.
Ти читаєш мої думки?
-Гей, сусіде. -Гей, Наталі.
Ти, мабуть, сильно не висипаєшся. Я чую, як твоя дитина постійно плаче.
Ні-ні. Діти плачуть. Лише…
Я розумію, чому ти заснув на парковці магазина.
Ось. Я зберегла тобі час.
Ти теж за мною слідкуєш.
-Дякую. -І ще дещо.
Не вір брехні, що під час годування грудьми не завагітнієш.
Моя сестра довела зворотне.
Друзі діляться з друзями. Отже…
Ти фліртуєш зі мною?
Авжеж, презервативи можуть бути лише сусідським жартом,
з легким натяком на гостринку.
Але дружній жарт. Дуже дружній.
Як би це не було захопливо, я маю бути обережним.
Не можна виходити з цього павутиння, коли в павука моя дитина.
Кажучи правду, я вже робив…
помилки в минулому.
Нащо тобі ставати помилкою?
Хто ти?
-Ти куди? Чудово, погодуй Генрі. -Я…
Я захекалася, піднявшись по сходинках. Треба у спортзал.
Трясця.
Коли я з Генрі, я згадую про дві речі.
Перша - він мене ненавидить.
Друга - я маю захищати його від того, що сталося зі мною.
Джої!
-Де твоя мама тепер? -Тікай, сученя!
-Я тобі наваляю.
-Чого ти боїшся? -Ловіть його!
Ну ж бо, Джої!
Відчини двері.
-Ти, вилупок! -Виходь та отримай своє.
-Хлопці! Що відбувається? -Вчитель! Тікаймо!
Хлопці! Що…
Гей-гей, Джо. Джо, це я. Це я. Впусти мене.
Друже, все гаразд?
Бро, нащо ти це з собою робиш?
-Вони це роблять. -Але ти напрошуєшся.
-Досить казати, що твоя мати повернеться. -Повернеться.
Якщо їй не байдуже, чому ти тут?
-Ти не розумієш. -Гаразд.
Просто мовчи про це.
-Я не… -Ми всі намагаємося осягнути те,
що ми всім до сраки.
Коли наші батьки викинули нас, вони викинули нас назавжди.
Наталі! Боже, тільки подивися!
Хто ти?
НАТАЛІ ЕНГЛЕР
Для людей вона - ріелтор і доволі непоганий.
Хоче зробити речі милішими.
Кинула коледж рано, коли зустріла свого чоловіка,
техпідприємця Меттью Енглера,
про якого відомо ще менше,
хіба що я маю повірити на слово публіцисту,
якому заплатили за очищення його слідів в мережі.
Цього ти хотіла?
Вийти за когось старшого, зайнятого, кого вічно немає вдома,
доки ти продаєш будинки багатим козлам
та забираєш його речі з хімчистки? Це для тебе кохання?
Ти його кохаєш?
Чи шукаєш ти щось глибше, правдивіше?
Як я.
-Знаю. -Гадаю…
-Може… -Лав Квінн!
Іди до нас.
-Гей. -Гей. Це Кікі та Ендрю.
-Гей. -Дуже приємно.
В Лав чарівний хлопчик, скільки, семи місяців?
-Так. -Я сумую за цим віком.
Так. Лав, чудово, що ти прийшла позайматися.
-Ти надрала мені дупу. -Знаю.
Той рівень для тих, хто у серйозній формі,
але ти скоро звикнеш.
-Після пологів я мала зігнати купу ваги. -Те ж саме. Та сама історія.
Та набагато гірша, ніж в тебе.
Так. Це точно.
Мені здається, чи ви всі кажете, що я товста?
-Ні-ні. -Ні-ні.
Та і це було б принижуюче, ні?
Тобто, в краси не має розміру, Лав.
Давай вип'ємо латте.
Так?
Гаразд.
-Так, я б випила кави. -Чудово.
Чудово! В нас група.
Я, може, й не розгадав ще твою таємницю,
але одне я знаю точно: недаремно ти мене заінтригувала.
БІБЛІОТЕКА МАДРЕ ЛІНДА
Пробач за жарт, але я бачив лише твою обкладинку.
Я навіть не знав, що в цій відрижці пекла є бібліотека.
Бібліотеки представляють найкращі цивілізовані суспільства,
надають рівноправний доступ до знань.
Це відрізняє нас від приматів.
Тим не менше мені фізично боляче від того, в якому стані ці книги.
М-р Муні колись сказав, що відношення суспільства до книг -
найчіткіший показник його долі.
Бачимо зламані корінці книг,
отже, Рим вже у вогні, чи скоро буде.
Але в цьому кривому світі досі є, за що боротися.
Як звати малюка?
-Генрі. -Я зустрічалася з Генрі.
-Генрі чудові. -Генрі вам дякує.
Пробачте.
Важко бути невидимкою, коли на тобі
найбільший жіночий магніт, відомий людству.
«П'ятий сезон», «Дівчина, яка зникла», «Фаворит».
Гаразд, я в шоці. Нащо вони тобі?
Хто ти?
Генрі, все гаразд.
Все гаразд.
-Гей. -Ви побіжете за нею...
-чи можу чимось допомогти? -Так.
-Я хочу оформити бібліотечну картку. -Ви у вірному місці.
Чудово.
Заповніть це.
У нас є чудова дитяча секція у куті.
Так, а це можете взяти з собою.
Наталі обрала її для вас.
НІЧ НІЖНА
Ти таки фліртуєш зі мною.
Дякую.
Коли вони починають повзати, диво, що хтось виживає.
Мені так пощастило з трьома чудовими нянями.
Боже. З близнюками все вдвічі божевільніше.
Я тому й почала писати. Аби поділитися.
Щоб інші не наробили гору помилок, які наробила я.
Ага. Нагадай назву свого блога.
«Сердечні помилки».
-Ти серйозно його не читала? -Ні.
-Він маленький. -Вона винайшла мамінфлюенсер.
-Не недооцінюй себе. -Все гаразд.
Я можу бути вдома з близнюками. А ким працюєш ти?
Раніше я… Я мала стати шеф-кухарем.
Так, але…
Після його народження в мене немає часу.
-Так. -Зараз ти маєш поєднати...
свою дитину з чоловіком.
Легко тобі казати. Твоя вагіна вже відновилася?
-Боже. Через тебе їй незручно. -Не будь вагінофобом.
Боже! Хотіла б я, щоб мені хтось сказав. До сексу дуже важко повернутися.
Але інтимний зв'язок дуже важливий.
Ендорфін, окситоцин - чудові для грудного молока.
До речі, без оргазмів
грудне молоко недостатньо добре для зростаючого мозку дитини.
В нас з цим порядок, тому…
Гаразд.
«Ніч ніжна» вважається найтемнішою роботою Фітцджеральда.
Вона про шлюб та невірність.
Запрошення? Чи попередження?
-Нарешті його вклала. -Молодець.
А тобі взяла французьку булочку...
з шоколадом.
Не подумайте, це не німецька казка,
де відьма тримає мене в клітці, доки не прийде час мене їсти.
Кохання - чудове, повне.
Я закохався в певну версію кохання.
Як тобі?
-Непогано. -Отож. І це найкраща пекарня в місті?
Погане покриття. Занадто солодке.
-Французьким маслом і не пахне. -Так, покажи їм.
Голову їм з плеч.
-Гей. -Гей.
Я заважаю твоєму читанню?
-Ні-ні. Не заважаєш. -Здається, заважаю.
-Повернися, Лав. -Трясця.
-Залишся. -Ні, Джо. Чому?
-Чому ти нічого не кажеш? -Що? Я ж кажу…
Щось відбувається. Ти постійно розгублений.
-Я не розгублений. -Чому не розкажеш?
Я сходжу.
Відвезу його до бабусі.
-Лав. -Не хвилюйся про це, Джо.
Насолоджуйся тишею.
Де ти?
НЕВІДОМИЙ НОМЕР
-Алло. -Гей, сусіде.
Хочеш випити?
Звідки в тебе мій номер?
Мій чоловік Меттью працює у тех-секторі.
Отже…
так звані технології не нишпорять по твоїх даних.
Чому ти так нервуєш?
Є минуле, яке хочеш приховати?
Ні, я хвилююся не за себе, як…
ну, за майбутнє цивілізації.
Цю війну вже програно.
Знаєш, треба тебе попередити.
У Мадре Лінда приватності як такої не існує.
Це місце включно.
Бачиш.
У моєму будинку всюди камери.
Та, що тут, зламана, тому я так часто тут буваю.
Це єдине місце, де я відчуваю, що за мною не спостерігають.
Буп. Буп.
Ось.
Хочеш, щоб лишилися на самоті?
Навіть це недостатньо приватно.
Меттью побачить, що вимкнула та зацікавиться чому.
Це так дивно, не пам'ятаю, щоб вдягала
цього нашийника…
його просто накинули мені на шию.
Ти теж ув'язнена.
Мабуть, шлюб не створено для таємниць.
Чи люди не створені для шлюбів.
Ходімо.
Хочу ще випити.
За нових друзів.
«Кому краще разом, ніж старим друзям».
Ти отримав мою книгу.
Трясця.
Чекай. Дай гляну. Можна?
Просто натисни. Це має спинити кровотечу.
В тебе є аптечка?
Так.
Це дуже приємно.
Дбати про тебе.
Ось. Гадаю, виживеш.
-Боляче? -Вино мене вилікує.
Ти теж це відчуваєш, так?
Що?
Те відчуття, коли вперше з кимось познайомився.
Це напруження, можливості…
Хотіла б я це законсервувати.
Воно краще за все.
Відчуваю.
Я гадала, воно лишиться з Меттью.
Гадаєш, воно завжди нас лишає?
Гадаю, якщо все добре…
воно лишається.
Скільки воно було у вас з Лав?
Важко сказати.
Я не знав справжню її…
коли закохався.
-Я знаю, як воно. -Мене просто захлинуло.
А коли все зрозумів, було вже запізно.
Піти вже не міг. Не міг.
Люди завжди йдуть.
Не Лав.
Наша донька… Ми гадали, що матимемо доньку.
Отже…
Зараз я в цьому…
з Лав.
Невже?
Діти - не наручники.
В Меттью є пасинок.
-Ми його і не бачимо. -Звучить жахливо. Для дитини.
До речі, ні, все добре.
Знаєш чому?
Люди щасливіші, коли не брешуть собі…
та іншим.
Отже, що ти тут робиш?
Я теж не можу від нього піти.
Я не можу так з ним.
Навіть якщо це значить лишитися в цьому…
«Журналі Двелл», у клятому чистилищі «Сутінкової зони».
Тут так погано?
Якщо не будеш обережним,
скоро почнеш думати про приватні школи,
портфелі акцій, почнеш читати на «Кіндл».
Трясця.
Хочеш побачити мою читальну кімнату?
Ми завжди спали в різних кімнатах.
В мене безсоння.
Та ще я ледащо.
Все зненацька відчувається таким реальним.
Я одружений, але не на тій. Що, як ти саме та?
Гей, ти де?
Вийди зі своєї голови.
Іди сюди.
Ні. Чоловік, батько. Я не можу.
Пробач.
Я справив невірне враження.
-Гадаю, що вірне. -Ні.
Я шукаю лише друга.
Трясця.
Ні, більше ніколи.
Я обіцяв собі, що зроблю все вірно.
Лав. Гей, я гадав…
Я приїхала туди…
збиралася побачитися з мамою,
а потім пішла та купила замість цього морозива.
Все гаразд? Ти якийсь збуджений.
Я випив з сусідкою. Ти мала рацію, вона божевільна.
Слухай, пробач, що так вибігла.
Я лише…
Я думав про наші клятви.
Так.
Ті, які ми писали на паперових пакетах перед судом.
Ти сказала, що завжди поділишся зі мною своєю випічкою.
Це… Це так щедро.
-Я щедра. -Так, а я ідіот.
-Ні, ти не ідіот. Ти… -Ідіот. І все це таке божевілля.
Я просто думав про випічку.
Ти був голодний?
-Так. -Я теж.
Те почуття, яке хотіли законсервувати,
виявляється, воно може повернутися.
Може, для цього ми тут, Наталі.
Те, що мені було треба від тебе.
Шлях назад до Лав.
Може, завдяки тобі
це спрацює.
Треба було сказати Шеррі, що ми зайняті. Буде лажа.
Щось мені підказує, що їй краще не відмовляти.
Все буде гаразд.
В мене є ти…
та пиріг.
-Квінн-Голдберги. -Гей.
-Заходьте. -Тримай. Це тобі.
-Без глютену. -Чудово.
Так.
Кумедний факт - Шеррі запостила відеовибачення
у серпні 2020, коли дізналася,
що вона закатала велику вечірку, доки всі ми сиділи вдома,
стискаючи засіб для знезараження рук.
Ходить плітка, що весь район отримав секретну вакцину,
зроблену для королеви Англії, тому мали імунітет до ковіду.
Я не вірю у конспірологію,
окрім тієї, коли багатії користуються своїми привілеями.
Це правда. Повірте, моя дружина - Квінн.
Візьми собі «Піно». Воно з виноробні друзів.
Вони надрукували свої барильця на 3-Д-принтері.
Гей.
Дякую.
А це Кікі та її чоловік Брендон.
А там Ендрю та його чоловік-юрист.
Не пам'ятаю його ім'я.
Джексон.
Ендрю, Джексон. Як кумедно.
Боже мій.
-Як я могла забути? -Вони непогані,
якщо взяти до уваги, що вони - одновідсотковий шар суспільства.
Інакше нас тут обох розіпнуть.
Отже, вони непогана пара.
Якою наша господиня не є.
Ніколи не довіряй королеві-бджолі.
Давай покажу, де тут що, Лав.
-Дякую. -Так.
Ти, мабуть, Джо.
Нарешті познайомилися. Кері Конрад.
Яким може бути брендове життя без ідеальної другої половинки.
Боже мій.
Ідеально. Навіть не можу зрозуміти, хто з них більший гівнюк.
-Радий знайомству. -Давай покажу тобі гриль.
Гаразд.
Море ботанів, які добре влаштувалися. Технології - гроші, дружини - все інше.
Одяг, зачіски, табір Баррі,
вони перетворилися з лоха у шафці до володаря світу 21 сторіччя.
-Це навіть мило. -Кікі каже Дакоті: «Не чіпай татка.
Він на кетаміні. Він відпочиває».
Якщо не зважатимеш на хмару нарцистичної омани біохакінгу,
житимеш вічно.
Все палео-дієта. Хоча насправді кето.
Я помітив, коли я на ПГ, можу їсти жирне.
-ПГ? -Періодичне голодування.
Ти - ні?
Авжеж, ти генетично обдарований.
Дай гляну.
Так.
Щасливчик. Супершвидкий метаболізм.
Зі мною ходять тренуватися хлопці. Я монстр. Тобі сподобається.
Він фліртує зі мною чи запрошує до Бійцівського клубу?
Бери м'ясце.
Я зараз.
Не знав, що Ліна та Кріс повернулися з Парижу.
Мабуть, чудово відпочили.
В них відкритий шлюб.
Я не засуджую.
Справді?
-Взагалі? -Я влітку жила у комунах,
тому надивилася на це.
Головне, що це працює, так?
Ти такий ковток свіжого повітря, Лав.
Я рада, що ти переїхала.
На здоров'я.
Гей.
Наталі та Меттью Енглер.
-Вона чудово виглядає. -Вона погана.
Меттью був одружений на неймовірній жінці Мімі,
матері його дитини, а потім…
Він зустрів Наталі та…
Ми занадто феміністи, щоб сказати, що жінка вкрала чоловіка.
Вона нічого. Гарний ріелтор. Але зрадниця.
Добре це знати, оскільки вона живе під боком.
Маю привітатися з Лесом. Він продасть нам французького бульдога.
-Я допила. Піду наллю ще. -Ага.
Ти тут, з ним?
Виглядаєш задоволеною.
Наш вечір був нічим? Помилкою для обох нас?
Бував у капсулі віртуальної реальності?
-Джо? -Ні, не думаю.
В Кері є така в гаражі. Здуріти можна.
Не тільки просто для порнухи. Але й вона неймовірна.
Ми, як вид, заслуговуємо на вимирання.
Моя подруга Рейчел у Л. А. каже,
її брат-наркоман випилився.
Та й татко теж мутний. Мабуть, «Анаврін» - прикриття.
Для того багатія гроші лише папірці.
І, авжеж, вона взяла готівку татуся та купила собі тут нове життя,
де ми маємо працювати, аби мати, що маємо.
-Амінь. -Амінь.
Гей.
Хочеш вина?
-Гей. -Боже!
Гаразд.
Можу сказати дещо очевидне? Шеррі Конрад - жахлива людина.
-Можеш, трясця, в це повірити? -Вона керує міськими плітками…
Але не можна виказувати праведний гнів,
хіба що хочеш лишитися самотньою.
В мене є друзі.
Де, у Лос-Анджелесі?
Тут теж потрібні.
Гадаю, ти тут заради школи?
Сама знаєш, які вони на узбережжі.
«Піно», будь ласка.
Вони мене ненавидять.
Думають, викрала Меттью в їхньої подруги, яка перша почала зраджувати, але…
Суть у тому,
що всі пристосовуються до Мадре Лінда.
Ти про Шеррі та її мафію?
Буде легше, якщо зможеш зробити так, щоб вони тебе прийняли.
Вони щойно назвали мою родину сміттям. Не думаю.
Гаразд. Справедливо.
Отже, роби те, що й я. Змусь їх себе поважати.
Автентичність лякає її до всирачки.
Поводься, як хочеш, голосно та з самоповагою, підмани її,
хоча б простою псевдодружбою.
Гаразд. Ще одна проблема. Останнім часом я не знаю, хто я.
Я щойно народила дитину
та все…
В мені не лишилося нічого автентичного чи небезпечного.
Зараз я божевільна мати у декреті.
Гадаю, я маю…
багато чого зрозуміти.
Якби ти могла щось зробити,
що б ти зробила?
Для себе.
Гаразд.
Це така дурня.
Але я мріяла про те, щоб відкрити пекарню.
В минулому житті я була шеф-кухарем з випічки,
про що й думати смішно у місті, де ніхто не їсть глютен.
Я їм глютен.
Серйозно?
Знаєш, що?
Є одне місце, воно ідеально підійде.
Це або помилка.
Або доля.
Подзвони, коли захочеш його побачити.
Дякую.
Дуже приємно по-нормальному поговорити.
Не віриться, що ми жили поруч стільки місяців.
Джо бачив тебе більше, ніж я.
Не думаю.
Я постійно казала Меттью, що варто вас запросити випити.
Здуріти, що ніхто з вас так і не був у нас в гостях.
Скоро ми це виправимо.
Так, гаразд.
Авжеж.
Що сталося?
Я робила для цієї родини все,
а ти трахав нашу сусідку.
-Що? Чекай, що ти городиш? -Я не ідіотка, Джо!
Я не…
Слухай, я не знаю, що вона тобі сказала, але я кажу тобі правду.
Ми випили, вона почала поводитися дивно та я пішов.
А потім ти прийшов додому та трахнув мене вперше за півроку.
-Що це? Співпадіння? -Гаразд. Мені сподобався її флірт.
Ось що ми зараз робимо? Ми поліція думок?
-Нам не можна фантазувати? -Та припини.
Коли хтось застряг у голові, це не просто так.
-Мені байдуже, чи ти її трахаєш. -Та невже.
Ти одержимий нею?
-Все не так. -Невже?
-Так. -Впевнений?
Так. Бо в мене це було з тобою, Лав! Я одружився з тобою.
Чоловік, якого я покохала, зробив би все заради коханої.
Я й зробив. Я переїхав сюди.
В це підробне, штучне, пекельне передмістя.
-Ми переїхали через дитину. -Він мав бути дівчинкою.
Та що, трясця, з тобою не так?
Я навіть… Я… Це…
Бо я дуже боюся облажатися,
в мене постійно це відчуття, що я його зіпсую. Він ніби це знає.
Він дивиться на мене, ніби я монстр.
Як, по-твоєму, я почуваюся?
Пам'ятаєш, що сказав Форті за п'ять секунд до смерті?
Що я божевільна, якщо гадаю, що з мене вийде гарна мати.
Він божевільний.
Може, ні.
Ми…
обидва…
наробили поганих речей.
Я хотіла переїхати сюди…
аби почати все заново…
бути в безпеці та ніколи не робити нічого поганого.
Обирати це нам.
Нам обирати. І ми в безпеці.
Ми разом.
Я обіцяю, це все.
Більше ніяких поганих речей, гаразд?
Доки ми кажемо тут правду,
ти чудова мати.
Дякую.
Це значить, я можу припинити читати гівняний блог Шеррі?
В тебе ще є час створити з ним зв'язок.
Спробуй почитати йому щось, окрім Фітцджеральда. Він же дитина.
Так, я спробую.
Підемо додому?
Так, ідемо додому.
-Гей, в нас все гаразд? -Гей.
-Він чудово себе поводив. -Гаразд.
Іди відпочинь. Я побуду з ним. Серйозно, я побуду.
-Дякую-дякую. -На добраніч.
-Дякую-дякую. -Люблю тебе, Форті.
Все гаразд, Генрі.
«Жили щасливо навіки-вічні» виглядає інакше, ніж я гадав.
Родина, реальна,
може, підходить не для всіх…
але це те, чого я хотів.
Тому я зроблю так, щоб це спрацювало. Не зважаючи ні на що.
Бувай, ти.
Дев'ятнадцять баксів? Здуріти. Я дам два.
Це не ломбард, сер. Ми не обговорюємо ціни.
Менеджера. Хочу поговорити з менеджером.
Гей, Наталі.
Ага.
Я хотіла подивитися те місце, про яке ти казала, під пекарню.
Чудово.
«Але він не зміг вигадати, що розповісти жабці.
Тоді…
Жаба вилила собі на голову склянку води».
Я тут козел? Пробач. Погане слово.
Справа в мені?
Я намагаюся.
Вище голови я не стрибну.
Він сказав, використай ідіому, яку син не зрозуміє,
бо з немовлятами спілкуватися неможливо.
Так. Точно.
Як ми зрозуміємо одне одного?
Як я можу зробити це правильно?
Я хочу зробити все правильно, Форті…
Генрі. Генрі.
Генрі, бачиш?
Ти вже в моїй голові.
Я робитиму все, що можу.
Я лише не знаю, що це і як це.
Я…
Чекай, ти мене не ненавидиш?
Так, я теж.
Я теж.
Так. Добре поговорили.
Так, давай почитаємо ще.
«"Нащо ти облився водою?" - спитало жабеня».
«Я сподівався, якщо обіллюся, це допоможе мені вигадати історію».
Миле місце, так?
Майже готове для використовування.
І орендар лишив все обладнання?
Йому довелося.
Слухай, брехати не стану.
Це місце не найлегший ринок.
Твої вироби мають бути чудовими.
-Про це я не хвилююся. -Тоді немає про що хвилюватися.
Окрім того, що власнику вже зробили пропозицію.
Але він мене любить, в тебе є сьогодні, аби підписати оренду на три роки.
Я вже надіслала документи на підпис.
-Можна подивитися нижній поверх? -Авжеж.
Гаразд, я знаю, як це виглядає,
але мені сказали, це найкраща морозильна кімната.
Давай покажу тобі інші комори.
З дозволами все легко.
Тому це місце швидко запрацює.
НАТАЛІ
Отже, у вірних руках це місце принесе великий прибуток.
Як тобі?
Це лише початок, Генрі.
«Ропуха та жаба» - це чудово, але зачекай на «Пеппі Довга панчоха».
Ти здурієш.
Я навпроти бібліотеки. Що таке?
Гей, Лав. Все гаразд?
Джо.
Що сталося?
Нам треба піти на терапію для пар.
СВІТЛІЙ ПАМ'ЯТІ МАРКА БЛУМА
Переклад субтитрів: Володимир Фатун