I TIDLIGERE AFSNIT
Fjenden er stadig på spil.
- Airk, hvor er du? - I får brug for en troldmand.
- Barnet har givet sig til kende. - Legenden om det kymeriske kyras.
- Bavmordas ånd overlevede. - Du skal bare underkaste dig.
Hun var engang Elora Danan. Det er hun ikke længere.
- Navnet er Madmartigan. - Du stjal Lux Arcana.
Han valgte dig hver gang.
Det Splintrede Hav. Hvor kortene ender, og vores sidste prøvelse begynder.
- Hvad er der hinsides havet? - Der er intet. Havet er uendeligt.
Vi har været herude længe. Bare se at få mig frem.
- Hvad sker der så? - Så dræber jeg heksen.
Du holder igen. Vil du besejre Oldheksen? Så vis mig det dog!
Ligesom dig var jeg fanget i et spind af frygt.
Glem alt, hvad du tror, du ved, og kom med mig.
Byen burde være her.
Se jer dog omkring. Vi kan kun gå tilbage.
- Er du klar? - Ja.
KAPITEL VIII - ORMENS ÆT
Piger, I er kommet.
Hvor er det fedt. Sikken dejlig overraskelse.
Hvor ser du ud. Er du okay?
Airk ...
Det må have været hæsligt at nå hertil. Tak.
Du gode gud ...
Hvor har jeg dog savnet dig.
Jeg har været så blind.
Men nu ser jeg, at vi havde brug for tid hver for sig ...
... Elora.
Jeg ved, du er Elora Danan. Det viste hun mig.
- Oldheksen. - Hvad?
Er du en af dem nu?
De er ikke det, du tror, og det er hun heller ikke.
Hun udnytter dig jo bare, Airk. Hun har brug for Bavmordas blod -
for at kunne vække ... en eller anden og trælbinde verden.
- Forkynderen. Du klarer det flot. - Tak.
Det sagde hun, du ville sige. At du ville stå stejlt på dit synspunkt.
Hvor er hun?
- Inde i templet. Hun vil tale med dig. - Jeg skal ikke tale med Oldheksen.
Skulle jeg lade dig lide overlast? Jeg er din storebror.
- Vi kommer bare for at hjælpe dig. - Det er ikke mig, der har brug for hjælp.
Hvis det gør dig tryggere, må du gerne beholde ...
Er det fars sværd? Hvor har du det fra?
Lang historie. Vi skal ikke tale med Oldheksen. Vi skal bare væk herfra.
Det kommer vi også.
- Men ærlig talt ... - Hvad?
Hun er ...
... fantastisk og fascinerende, men også vildt intens.
- Vil du overtage? - Ja.
- Fantastisk og fascinerende? - Ja.
Hvad hvis vi nægter? Nej?
Kan du så ikke slå med hånden og forvandle dem til hakkekød?
Nå jo, hakkekødsformularen, og så slæber vi ham væk?
I skal ikke slæbe mig nogen steder. Bare hør på hende, så tager vi hjem.
Det er den eneste måde.
- Inden vi gør noget dumt ... - Der er intet at diskutere.
Husk ordsproget: "Hvis din udkårne kaster sig ud over verdens rand, -
så vend lige skråen, inden du følger efter."
- Det har jeg aldrig hørt. - Det er ellers ret udbredt.
Et trosspring. Det må være sådan, man kommer til Den Umindelige By.
Det er muligt. Det er også muligt, de var bestemt til at gøre det alene.
- At vi ikke skal følge efter. - Der kan du se. Hvorfor?
Madmartigan beskyttede verden ved at beskytte Elora.
Da han valgte at udfordre Ormen, fortalte han Allagash, -
at hans barn ville overtage den forpligtelse.
- Kit er Eloras beskytter. - Og hvem beskytter Kit?
Det gør jeg. For Tir Asleen og Sorsha og ...
Fordi du elsker hende.
Ja, og når man elsker nogen, vil man springe ud fra verdens rand for dem.
Det her er større end Airk og Oldheksen.
Det er begyndelsen på en krig, og de kan ikke vinde den alene.
Jeg er stolt af dig.
Hvorfor det?
Du er på vej til at blive en mægtig troldmand.
- Og et endnu bedre menneske. - Vi vil mødes igen.
Nå, men så er det vel bare os to, Willy.
Hvad?
Fordi vi ... Ikke noget.
Nu er det "Willow og Boorman og den store hjemrejse".
Vi kan lægge vejen forbi nogle af de bedre bordel...
Nå nej, du vil hjem til din ...
Vi kunne også overveje den latterlige tanke om, -
at der måske findes en højere sag, der er værd at kæmpe for.
Det er ganske enkelt.
Du skal bare spørge dig selv, hvad du elsker allermest, -
og hengive dig til det, så længe du kan.
- For mig er det Mims. - Prioriteter er noget værre stads.
Jeg har nemlig altid været mest optaget af mig selv.
Den er der ingen, der køber, Boorman.
Sandheden er, at du er loyal, standhaftig og stærk.
- Og Madmartigan ville ... - Helt seriøst. Lad være.
Jeg har ikke lyst til at begynde at vræle.
- Så klap dog i, og lad mig tale ud. - For sent. Det her er en dårlig ide.
Pas godt på dem.
Da jeg endelig gav slip på min frygt, var det, som om dørene åbnede sig, -
og jeg kunne se alt.
- Har du drukket det pis? - Ved du, hvad det er?
Ja, det er meget skadeligt.
Når en mor har født, -
producerer hendes krop mælk til barnet. Det er næring.
Det er en del af ham, som han skænker os.
Hvem?
Ormen.
Så er det værste overstået.
Er du ... Oldheksen?
Det er du den eneste i verden, der overlever at kalde mig.
- Hvad har du gjort ved min bror? - Jeg har ikke gjort noget ved ham.
Det er ikke mig, der er den onde.
- Du ville forvise Elora til den 13. nat. - Du aner jo ikke, hvad det vil sige.
- Hvad er det, du vil? - Vi vil slippe hende fri.
Hun er Ormens Forkynder. Hun skal vække ham og indlede en ny tid.
Det lyder fælt.
Jeg vil bare tilbyde jer det samme valg, som vi fik.
Og hvad vi end vælger, lader du os gå?
Jeg var også bange, men tro mig, der er intet at være bange for.
Lige et øjeblik.
- Jeg bryder mig ikke om det. - Det er tydeligvis en fælde.
Airk har altid været godtroende. Engang bildte jeg ham ind, -
at han havde Bugenhagensot, så hans fingre og tæer ville rådne, -
hvis han ikke drak en masse eddike.
- Findes det? - Nej, det var noget, jeg fandt på.
- Piger, I siger bare til. - Vi er der lige straks.
Hvad gør vi?
- Har du ikke en plan? - Jeg troede, du havde en.
Hvad er valget?
Enhver har sit eget valg at træffe. Man ved kun selv, hvad det er.
Det må være der.
Hørte I mig ikke råbe?
- Kan I få øje på nogen? - Niks.
- Kan I få øje på det der? - Pragtfuldt.
Det når os inden solnedgang.
Og hvad gør vi så?
Det er mørkt, blæsende og formentlig verdens undergang.
Jeg vil egentlig bare sige ...
... at hvis I har lyst til at snave, så er jeg frisk.
Hvad er planen? Skal vi bare gå derned og se, hvad der sker?
- Et lysende taktisk geni. - Hvad foreslår du så?
Jeg foreslog, vi skulle kysse, men det gad I jo ikke.
Så i stedet for det ...
... camouflage.
Du sagde, jeg ikke måtte træde ind i lyset.
Jeg mindes, du var meget bestemt.
Det er okay.
Jeg gør det alene.
Fint. Jeg venter her.
Mor?
- Det kan ikke være virkeligt. - Kan det ikke?
Genkender du ikke min berøring?
Min stemme?
Min dejlige, modige pige. Om forladelse.
Jeg fortiede sandheden for at skåne dig for smerte og tab.
Jeg mente, du fortjente en chance for at blive lykkelig. Det gør jeg stadig.
Hvad synes du så?
- At det er en smuk løgn. - Det er, hvad vi har lyst til.
- Det er jo vores bryllup. - Vores?
Nej ...
- Elora, vent. - De skal bare tale sammen.
Det burde vi også gøre.
Okay, nu.
- Her er jo ikke et øje. - Jo. De gemmer sig.
- For hvem? - For os.
Hvis de gemmer sig for os, vil det sige, de ved, vi er her.
Hvem er det så, vi gemmer os for?
For dem. Man skulle tro, I aldrig havde sneget jer ind i en dødeby før.
- Nu rejser jeg mig altså op. - Det gør jeg også.
Det lover ilde.
Efter dig.
De er derinde. Jeg ved det.
- Jeg vil ikke derind alligevel. - Vi har ikke mere tid!
- Graydon, lav noget magi! - Ja, jeg er jo troldmand.
- Går det fremad? - Jeg prøver.
Prøv lidt hårdere!
Tiden er knap.
- Skynd dig lidt. - Jeg prøver!
Få den forbandede dør op! Pis også ...
Jeg bliver til sten.
Det er ikke nemt at indrømme over for sin datter, at man tog fejl.
Med hensyn til hvad?
Mangt og meget. Først og fremmest dig.
Jeg forsøgte at gøre dig til noget, jeg troede, du skulle være.
Det, jeg selv måtte være. Dronning.
Ansvaret er som en lænke om halsen, der trækker en ned.
Nogle er skabt til det, men ikke dig.
Du er skabt til at gå dine egne veje.
Det vidste jeg.
Og det var forkert af mig at nægte dig din frihed.
Men jeg kan stadig nå at give dig den tilbage.
Hvordan er det at øve magi?
Det er sådan set fint nok.
Jeg er stadig nybegynder.
- Kan du flyve? - Nej da.
Kan du skyde lyn ud af fingerspidserne?
Nej.
Det vil sige, jeg har gjort nogle ting.
Når jeg stod i køkkenet derhjemme, kom jeg af og til i en tilstand, -
hvor jeg ikke var bevidst om, hvad det var, jeg lavede.
Mine hænder blev bare ført af et eller andet instinkt ...
... jeg ikke kunne forklare. Jeg vidste bare, at resultatet ville blive perfekt.
- Er det ligesådan med magi? - Nej. Det har det aldrig været.
Det er, som om jeg kan se det.
Jeg kan se, hvordan det vil se ud at være god, men ...
... jeg har aldrig formået at nå frem til det.
Måske vil du helst være fri for at være Elora Danan.
Vi kunne tage tilbage til den sidste aften i Tir Asleen.
Før jeg forsvandt, og du fandt ud af, hvem du er, -
og før alle de mennesker døde for at beskytte dig.
I stedet kunne vi gifte os og få et liv sammen.
Du ville kun skulle give afkald på noget, du alligevel helst er fri for.
Du kan ikke ændre det, der er ...
Nej.
Men det kan Ormen.
- Bare sådan? - Bare sådan?
Det liv, du ønsker dig, og som du skulle have haft, kan blive dit.
Og ikke bare i en drøm, men i virkeligheden, lige nu.
- Vil alting blive som før? - Hvis det er det, du ønsker.
Du vil frit kunne drage ud på det store eventyr, der venter dig, -
med, hvem du end vælger at dele det med.
Kit ...
Kan du høre mig?
- Far? - Hør godt efter.
Jeg ved ikke, hvor meget tid vi har.
- Er det virkelig dig? - Jeg har brug for din hjælp.
- Hvor er du? - Jeg er altid hos dig.
Du skred ellers for noget tid siden.
Det var det sværeste, jeg nogensinde har gjort, men kærlighed er opofrelse.
Du er nødt til at bringe ofre for det, du tror på, hvis Elora skal reddes.
- Jeg er ikke dig. - Jo, du er.
- Det er jeg altså ikke. - Fair nok. Du er bedre.
Du er hendes skjold. Du er hendes sværd.
Og jeg er allerede uhyre stolt af dig. Kom så afsted.
- Du giver ikke op, hvad? - Hvor er hun?
Jeg er skuffet. Jeg ville gerne have haft begge børnebørn.
De Seks' Blod og alt det der, men nogle kan man bare ikke nå.
Der har været andre som dig, der valgte at trodse ham.
De fortrød det i døden.
Før mig til hende. Nu.
Elora har truffet sit valg. Det rigtige valg.
Den store opvågnen er begyndt.
De, der ligesom hun har bekendt sig til ham, myldrer frem -
for at udfri denne verden af lidelse og kvide.
Hvis bare de kunne gøre det samme for dig.
Du rejste til verdens ende for at redde den mand, du elsker.
Og det kan du nu. Med en enkel gestus kan I fuldende cirklen, -
helbrede denne pestramte verden og for evigt forenes i hans lys.
Det tog mig lang tid at finde ud af, hvem jeg er.
Men jeg vidste fra første øjekast, at du rummede noget særligt.
Kan du huske, jeg sagde, det var nok, at du så på mig, -
som du gør det nu, resten af mit liv?
Ja.
Det er det også næsten.
Det er næsten nok.
Bare det ...
... og et kys.
Så er han din.
Og du er helt og holdent ...
... vores.
Ved du hvad?
Jeg er ikke vild med dig mere.
Jeg kysser ham ikke. Og jeg skal slet ikke giftes med ham.
- Du har truffet dit valg. - Gu har jeg ej.
Og hverken du eller de -
eller nogen orm kan tvinge mig til noget, jeg ikke vil.
Tænk på alternativet.
Trodser du os, vil verden brænde op, riger styrte i grus og liv gå til grunde.
Alle, du har kær, vil dø, og de bliver de første.
Og du den sidste. For dine princippers skyld?
Det er bare et andet ord for regler. Flere regler.
Vi er troldkvinder, gudinder. Vi laver vores egne regler.
- Giv nu slip, min due. - Jeg er ikke din due.
- Du er megaklam. - Jeg er ikke klam.
Du er vildt klam. Hvis dit gamle jeg kunne se dig, ville han få kvalme.
Jeg begriber det ikke.
Hvem er du, der vælger surt frem for sødt, det svære frem for det nemme?
Hun er Elora Danan!
Kymerias sidste ætling, kommende kejserinde, -
ypperstepræstinde og semprumkoglerske af De Ni Riger.
Og du er på spanden, dame.
Klap i!
- Er du uskadt? - Ja. Bare lidt tør i huden.
Jeg giftede mig ikke med din bror alligevel.
- Det syntes jeg heller ikke, du skulle. - Fordi han er besat eller bare naiv?
Bag dig.
Nej, nej, nej!
Du ved, hvordan det ender. Tror du, du kan ændre på det?
Tror du, du kan besejre Ormen?
Han er evindelig, din ko.
Kan man få lidt hjælp?
Kraften har du, men ikke viljestyrken. Hvor blev Cherlindreas lille pind af?
Mener du den her lille pind?
- Graydon, lad være. - Jeg ved, hvad jeg gør.
- Jeg kan godt. - Vis mig det.
Se. Det er det, du mangler.
Lidenskab. Jeg kunne mærke, hvor inderligt han ønskede at knuse mig.
Han lagde alle sine kræfter i det, al sin smerte.
Begær er virkelig den mest udsøgte pinsel.
Nej, lad være ...
Hvad fik dig til at komme tilbage?
Det er her, jeg hører til.
Ved din side.
Nu slår jeg de stoddere ihjel. Afsted.
- Hvor blev de af? - De er her et sted.
Næste gang er det mig, der arrangerer færden.
- Vi må hjælpe Elora. - Og du får brug for det her.
- Det virker jo ikke. - Ikke for mig og Allagash.
Men det vil virke for dig. Det her er ikke min historie.
Det er din. Du er den udvalgte.
Bare du tror på dig selv, vil du være ustoppelig.
Her. Red så os alle sammen.
- Hvad vil du gøre? - Forlade verden, som jeg ankom.
Med bar røv og blodige næver. Kom så afsted!
Okay, drenge, frem med smørret.
Kom igen!
Airk, Oldheksen har løjet for dig.
Hun fortalte mig sandheden. Hun viste mig, hvad jeg kan blive.
- Du er min bror. - Jeg er din konge!
Okay, så er samtalen forbi.
Jeg er her.
- Hvor? - Inde i dit hoved, dit fæ.
- Hun er alt for stærk. - Ikke så stærk som dig.
- Hvorfor kan jeg så ikke besejre hende? - Fordi du stadig er bange.
Jeg var lang tid om at lære, at det er i orden at snuble -
og begå fejl.
Jeg har begået mange. Det er sådan, man bliver en gammel, gnaven knark.
Det gælder om at favne både sine nederlag og sine sejre.
Begge dele har omkostninger.
Vær ordentlig. Vær frygtløs.
Og du skal vide, at hvor eventyret end fører hen, -
så er jeg hos dig.
Nu, Elora Danan, vil du møde dit endeligt.
Nej, nej, nej ...
- Hvordan kan jeg hjælpe dig? - Det har du allerede gjort.
- Det skulle ikke gå sådan her. - Det var hele tiden meningen.
Hvor Bavmorda fejlede, vil du sejre. Jeg ved det.
Du er Forkynderen, og nu er du parat.
- Parat til hvad? - Til at herske.
Kit, Lux ... Du må gøre forsøget.
- Jeg vil nødigt gøre dig fortræd. - Det kan du ikke. Jeg er stærkest.
Airk, jeg bønfalder dig ...
Jeg vil dræbe dig for at få ram på hende.
Vent.
Vi må alle sammen bringe ofre ...
... for det, vi tror på.
Men ved du hvad?
Vi tror begge to på, at kærligheden ...
Er den største kraft i universet.
- Hvad skal jeg gøre? - Tal med ham.
Hvis han kan, vil han se lyset og komme dig i møde.
Jeg ved, du er i mørket, og jeg ved, du er bange.
Men jeg er ikke taget hele vejen hertil for at miste dig.
Airk ...
Airk!
Du er langt væk nu.
Jeg ved godt, det føles, som om du er alene, -
men det er du ikke.
Jeg har dig.
Og jeg forlader dig aldrig.
Airk ...
- Airk, vågn op. - Kit!
Hej.
Du klarede den.
Hvem er det?
Jeg vil have min mor.
Hvis folk bare vidste, hvor modig han var.
Det kommer de til.
Det fortæller jeg dem.
Det fører bare en tilbage, hvor man kom fra.
Vi skal nok komme hjem. Vi finder altid på noget.
Men du må oppe dig, hvis du vil på eventyr med os. Vi er ikke for sjov.
Hvad er der?
- Jeg skal nok tage det af. - Hvornår?
Nå jeg finder ud af, hvordan man gør.
Hvad hvis Ormen stadig ligger dernede og venter?
Det gør den. Jeg så den.
- Bør vi så ikke dræbe den? - Den kommer snart efter os.
Nu har vi virkelig gjort den gal i skralden.
Du virker ikke så bekymret. Er det ellers ikke dit speciale?
Nej. Jeg har jo jer piger, og der vil komme flere til.
Som en snebold, der vokser, når den ruller nedad.
Har jeg fortalt om dengang, Madmartigan rullede sig selv ind i en kæmpesnebold?
Kom nu. Vi har brug for dig.
Hvad er det her?
Enden.
Begyndelsen.
En ny tid for denne verden.
Min tid.
Men jeg klarer det ikke alene.
Jeg har brug for en, der vil hjælpe mig.
En, der vil tage plads ved mit højbord -
og føre verden ind i mit lys.
Og Graydon ...
... det skal være dig.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service