V PŘEDCHOZÍCH KAPITOLÁCH JSTE VIDĚLI
Naše skutečná sokyně stále žije.
Airku? Kde jsi?
Bude se vám hodit čaroděj.
To dítě se prozradilo samo.
Vyprávěl legendu o Kymerijském kyrysu.
Bavmordina duše přežila.
Stačí být jen svolná.
Kdysi to byla Elora Danan.
Ale už jí není.
Madmartigan jméno mé.
- Ukradl jsi Lux Arcana. - Zpět od něj!
Pokaždý si vybral zrovna tebe.
Zlomené moře.
Zde končí mapy a nás čeká poslední zkouška.
- Co za Zlomeným mořem je? - Za ním nic není.
Je nekonečný.
Na moři jsme už dlouho.
Jen mě dostaňte do cíle.
- A pak co? - Pak ji zničím.
Stále se moc krotíš.
Chceš Zlobabu porazit?
No tak se ukaž. Na co čekáš?
Byla jsem jako ty. Svazoval mě strach.
Zapomeň na vše, co si myslíš, že víš. Pojď se mnou.
To město by mělo být tady.
Rozhlídněte se. Je po všem. Jít se dá jedině zpět.
- Připravená? - Jo.
Kapitola VIII: Děti šarkana
Holky. Tak jste tu.
To je skvělý. Mám velkou radost.
Kit. Jsi v pořádku?
Jsi celá?
Airku.
Čím vším sis musela projít. Díky.
Můj ty bože.
Tolik jsi mi chyběla.
Bože. Jak já byl zaslepený.
Ale teď už chápu, že nám odloučení prospělo.
Eloro.
- Jak... - Jak vím, že jsi Elora Danan?
Řekla mi to. Teda spíš ukázala.
- Zlobaba. - Kdože?
Takže jsi teď jeden z nich?
Jsou jiní, než si myslíš. A ona taky.
Zneužívá tě, aby získala, co potřebuje.
A to je Bavmordina krev. Chce vzbudit...
Cosi, co zotročí svět.
- Zvěstovatelku. - Zvěstovatelku.
- Jde ti to skvěle. - Díky.
Věděla, že to řekneš.
Že budeš tvrdohlavě hájit svůj úhel pohledu.
Kde je?
V chrámu. Čeká. Chce s vámi mluvit.
Ne, díky. Se Zlobabou nemluvím.
Nedovolím, aby se ti něco stalo.
- Jsem tvůj bratr. - Bejvávalo.
Vážně ti chceme pomoct. Odvést tě domů.
To vy potřebujete pomoc.
Jestli vás to uklidní, můžete si nechat...
- Tak počkat. Není to tátův meč? - Je.
- Kde jsi ho vzala? - To je na dlouho.
Nepotřebujeme s ní mluvit.
Potřebujeme vypadnout. A hned.
Souhlasím.
Ale ona je...
- Co? - Ona je báječná a fascinující.
A neodbytná.
- Vezmeš si slovo? - Ano.
- Báječná a fascinující, jo? - Jo.
Co když odmítnem?
Ne? Nemůžeš třeba hejbnout prstem
a nadělat z nich mletý maso?
Jo. Kouzlo masomlejnek. A pak ho odtud odtáhnem?
- Proč ne? Klidně. - Mě nikam
táhnout nemusíte.
Stačí si ji vyslechnout a půjdem.
Jinak to nejde.
Počkejte. Než uděláme nějakou blbost.
- Není o čem debatovat. - Ne? Moudro praví:
„Když tvoje láska skočí z útesu,
počkej a zamysli se, než tam hupsneš za ní.“
Já takové moudro neznám.
A přitom je tak známý.
Skok do neznáma.
Jen tak se lze dostat do Zapomenutého města.
- Je to možné. - Tak skáčem.
Taky je možné, že tam měly jít samy.
- A my máme jít zpátky. - Jo!
Co. Proč?
Madmartigan chránil svět tím, že bránil Eloru.
Když si troufl na šarkana,
řekl Allagashovi, že tenhle úkol převezme jeho potomek.
Kit je Elořinou strážkyní.
A kdo střeží Kit?
Já.
Pro Tir Asleen a Sorshu a...
Máte se rády.
Jo a když máš někoho rád a ona tě potřebuje,
tak za ní skočíš i z útesu.
Nejde jen o Airka a Zlobabu.
Já to cítím.
Je to začátek války.
Samy nevyhrají.
Děláš mi radost.
Já? A proč?
Jednou se s z tebe stane velký čaroděj.
A taky dobrý člověk.
Ještě se uvidíme.
Zůstali jsme jen sami dva, Willy.
Cože?
To máš fuk.
Jakože: „Willow a Boorman, slavná cesta zpět.“
Vezmem to vyhlídkovou trasou, zastavíme se v lepším borde...
Ne, jasně. Chceš co nejrychlejc domů za svou...
Nebo bychom si mohli pohrát se směšnou myšlenkou,
že existujou věci, za který je třeba bojovat.
Je to prosté, Boormane.
Stačí, když se sám sebe zeptáš, co opravdu miluješ,
a pak se tomu oddáš na co nejdéle.
Pro mě je to Mims.
Jo, priority. Těžký.
Víš, většinu svýho času se zabejvám sám sebou.
To ti nikdo nebaští.
Jsi oddaný, cílevědomý a silný.
A Madmartigan by byl...
Hele, mlč.
Nechci se rozbrečet. Cejtil bych se trapně a to já...
- Zavři zobák a nech mě mluvit. - Ne. Pozdě.
To je ale blbej nápad.
Postarej se o ně.
Když jsem překonal svůj strach, jako by se mi najednou otevřely dveře,
a já viděl.
- Co? - Všechno.
-Že ty jsi pil ten hnus? - Víš, co to je?
- Co to doopravdy je? - Něco, co bys doopravdy neměl pít.
Když matka porodí,
její tělo vytvoří mléko.
- Dost. Přestaň. - Je to výživné.
Je to dar od něj.
Od koho?
Od šarkana.
Dámy. To nejtěžší je za vámi.
Ty jsi
Zlobaba?
Jsi možná jediná osoba, která mi tak řekla a přežila.
- Cos to provedla s mým bratrem? - Ale já s ním nic neprovedla.
Navzdory tomu, co jsi slyšela, nejsem já ta zlá.
Snažila ses vypudit Eloru do Třinácté noci.
Nepředstírej, že tušíš, co to znamená.
Co od nás chceš?
Osvobodit ji.
Je to zvěstovatelka šarkana.
Ona ho probudí a zahájí nový věk.
To zní teda dost blbě.
Jen vám nabízím tutéž volbu, kterou jsme dostali my.
A ať si vyberem, jak chcem, tak nás necháš jít?
I já stál, kde stojíte vy, a měl jsem strach.
Věřte mi, že strach mít nemusíte.
Dáte nám chvilku?
- To se mi nezdá. - Ne asi.
Očividně je to past.
Očividně. Airk byl vždycky naiva.
Jednou jsem mu nakukala, že má Bugenhagenovu chorobu
a že mu brzo uhnijou prsty,
pokud nevypije demižon octa.
- To je příšerná choroba. - Ne. Já si ji vymyslela.
Děvčata, čekáme na odpověď.
Jasně. Hned to bude.
Co uděláme?
- Já myslela, že máš plán. - Já myslela, že ty.
Co?
Jaká je ta volba?
Je pro každého jiná.
Učiníte ji každá po svém.
To bude ono, že?
Vy mě neslyšíte, nebo co?
Ale jo.
- Viděli jste někoho? - Ne.
A tu bouři vidíte?
No výborně.
Než slunce zapadne, bude ve městě.
Co pak?
Bude tma, foukat, zřejmě přijde konec světa.
Takže mám nápad.
Jestli se někdo z vás chce se mnou spustit, tak teď, nebo nikdy.
Jaký je plán?
Sejdeme dolů a uvidíme?
Oba jste budoucí stratégové.
Máš lepší nápad?
Navrhoval jsem se spustit,
ale vy nechcete. Takže zbejvá jen
kamufláž.
Říkalas, nechodit do světla.
A celkem sis stála za svým.
To nic.
Já jdu sama.
Fajn. Počkám tady.
Mami?
To se mi jen zdá.
Vážně?
Nepoznáváš můj dotek?
Můj hlas?
Má milá, chrabrá dívenko.
Odpusť mi.
Skryla jsem ti pravdu, protože jsem tě chtěla uchránit bolesti a ztrát.
Věřila jsem, že máš právo být šťastná.
A stále věřím.
Tak co na to říkáš?
Že je to překrásná lež.
Bude to, co si budem přát.
- Je to naše svatba. - Naše?
Ne. Eloro, stůj.
Neboj se. Jenom si promluví.
A my také.
Tak jo. Teď.
Byla to hloupost. Nikdo tu není.
Ale je. Schovávaj se.
- Před kým? - Před náma.
Jestli se schovávají před námi, pak vědí, že tu jsme.
Tak před kým se schováváme my?
Před nima!
To jste se nikdy neplížili nekropolí, nebo co?
Tak jo. Vstávám.
- Co? Počkejte. - Jo. Promiň. Já taky.
Zlý znamení.
Až po tobě.
Jsou uvnitř.
Vím to.
Víte co? Já tam vlastně ani nechci.
Dochází nám čas!
- Graydone, dělej. Kouzelnič! - No jo, vždyť to umím.
- Jak to jde? - Já se snažím. Je to silná magie.
Tak se snaž víc.
-Času není nazbyt! - Jo, hoď sebou.
Já se snažím!
Otevři ty vrata!
Sakra. Zkameňuju se.
Vlastní dceři se omyly přiznávají těžko.
A jaké?
Mýlila jsem se často.
Většinou v tobě.
Snažila jsem se z tebe udělat někoho, kým jsem tě chtěla mít
a kým jsem já být musela. Královnou.
Ta zodpovědnost tíží. Je to řetěz na krku.
Táhne tě k zemi.
Někdo je na to stavěn.
Ale ty ne.
Ty sis vždycky šla svou vlastní cestou.
Teď už chápu.
Ale tu volnost jsem ti neměla upírat.
Stále je čas ti tu svobodu vrátit.
Jaké to je, čarovat?
Je to fajn. Asi.
Jsem ještě začátečnice.
Umíš lítat?
Cože? Ne!
A umíš třeba vypouštět blesky z prstů?
Ne.
Teda trochu jsem čarovala.
U nás doma, když jsem pekla.
Občas jsem se dostala do stavu,
kdy jsem ani nemyslela na to, co dělám.
Ruce mi vedl nějaký zvláštní instinkt,
který jsem neuměla vysvětlit.
Jen jsem věděla, že to dopadne výborně.
- A takové je čarování? - Ne.
Magie mi takhle nejde.
Jako bych to viděla.
Vím, jaké by to bylo, kdybych byla dobrá čarodějka,
ale nějak se mi nedaří jí skutečně být.
Možná proto, že nechceš být Elora Danan.
Co kdybychom se mohli vrátit do té noci na Tir Asleen?
Než jsem zmizel, než jsi poznala Willowa a zjistila, kdo jsi.
A než umřeli všichni ti, co tě chránili.
Co kdybychom se místo toho vzali a žili spolu.
Vzdala by ses jen toho,
co jsi stejně vlastně nikdy nechtěla.
Nemůžeš změnit to, co...
Ne.
Ale šarkan může.
- Nic víc? - Nic vic.
Život, který chceš, který jsi měla žít, je tvůj.
A ne ve snu. Ve skutečnosti. A právě od této chvíle.
Takže všechno bude jako dřív?
Když to budeš chtít.
A svobodně pak můžeš vyrazit za úžasným dobrodružstvím,
s kýmkoli si jen budeš přát.
Kit...
Slyšíš mě?
Tati?
Teď mě poslouchej.
Nevím, kolik máme času.
Jsi to vážně ty?
Potřebuju tvou pomoc.
- Ty jsi tady? Kde jsi? - Jsem s tebou. Jako vždycky.
Spíš jsi nás opustil.
Bylo to to nejtěžší, co jsem kdy udělal.
Milovat znamená obětovat se.
Musíš být připravená vzdát se toho, co chceš, pro to, v co věříš.
Jen tak můžeš zachránit Eloru.
- Tati, já nejsem ty. - Ale jsi.
To vážně nejsem.
Dobře, nejsi. Jsi lepší.
Jsi její štít.
Jsi její meč.
A já jsem na tebe už teď hrdý. A teď běž.
Nedáš si pokoj, že ne?
Tak kde je?
Upřímně jsem dost zklamaná.
Chtěla jsem získat obě vnoučata.
Krev šesti, víš jak. Ale člověk nemůže mít všechno.
Byli lidé jako ty, kteří mu vzdorovali.
Žili akorát tak dlouho, aby toho litovali.
Vezmi mě k ní. Hned.
Elora se rozhodla. A správně.
Započalo veliké procitnutí.
Ti, kteří jako ona slouží jeho moci, povstanou
a spasí tento svět před zoufalstvím a utrpením.
Kéž by mohli spasit i tebe, drahá.
Přešla jsi celý svět, abys zachránila svého milého.
A teď můžeš.
Jediným projevem lásky uzavřeš kruh
a vyléčíš nemocný svět z jeho choroby
a budeš žít navěky v jeho záři.
Dlouho mi trvalo, než jsem přišel na to, kdo jsem.
Ale od chvíle, kdy jsem tě poznal,
jsem věděl, že je v tobě něco výjimečného.
Řekl jsem ti,
že mi bude stačit, když se na mě budeš dívat,
tak jak se na mě teď díváš až do konce života.
Já vím.
A je to přesně tak.
Skoro to stačí.
Chybí
jen polibek.
Je jen tvůj.
A vy všichni...
...jste moji.
Víš co?
Vlastně už mě ani nebereš.
- Cože? - Jemu pusu nedám.
- A rozhodně si ho nevezmu. - Je pozdě.
- Už ses rozhodla. - Nerozhodla.
A ani ty nebo oni
a ani šarkan mě nepřinutí udělat něco, co sama nechci.
Jaká je alternativa?
Že se nám postavíš a celý svět shoří, království padnou, život skončí
a ti, které jsi znala či milovala, umřou, počínaje jimi?
A konče tebou. A proč?
Kvůli hodnotám?
To je jen jiné slovo pro pravidla.
Další pravidla. My jsme čarodějky.
Jsme bohyně. Pravidla si určujeme samy.
- Jen se podvol, hrdličko. - Nejsem hrdlička.
- A ty jsi nechutnej a strašně slizkej. - Nejsem slizkej.
Jsi příšerně slizkej.
Tvý starý já by se z tebe pozvracelo.
Já to nechápu.
Co jsi zač? Dáváš přednost bolesti před potěšením?
Těžké cestě, když máš tu snadnou před nosem?
Je to Elora Danan.
Poslední z krve kymerijské, budoucí císařovna, velekněžka
a arcičarodějka devíti říší.
A ty, má milá, máš velký průšvih.
Ticho!
- Jsi v pořádku? - Jo. Jen trochu ztuhlá.
- Tak jo. A co ty? - V pohodě.
Jen jsem se rozhodla nevzít si tvýho bratra.
- Dobře, to schvaluju. - Vážně? Proč?
Protože je posedlej, nebo že je naiva?
Za tebou.
Ne, ne!
Však víš, jak to skončí. Myslíš si, že to změníš?
Myslíš si, že můžeš porazit šarkana?
On je věčný, ty couro!
Pomoc, princezno!
Ne, že bys neměla moc,
ale chybí ti zápal. Kdepak je Cherlindrein proutek?
Myslíš tenhle?
- To ne, Graydone. - Neboj.
Vím, co dělám. Tohle zvládnu.
Předveď se.
Vidíš? Přesně tohle ti chybí.
Vášeň.
U něj jsem opravdu cítila, jak moc mi chce ublížit.
Dal do toho úplně všechno. Všechen svůj žal.
Touha a láska jsou ta nejsladší muka.
Ne. Prosím.
Ne!
Proč ses vrátil?
Protože tu mám být.
Stát po tvém boku.
A teď je všechny zlikviduju. Běž.
Kam zmizeli?
Jsou tady. Někde.
Příště organizuju výpravu já. Zgruntu.
- Musíme pomoct Eloře. - Jo. Budeš potřebovat tohle.
- Nefunguje to. - Jen mně.
A ani Allagashovi. Ale tobě to fungovat bude.
Konečně mi to došlo.
Tohle není můj příběh.
Je tvůj. To ty jsi ta pravá.
Stačí, když si budeš věřit
a nikdo tě nezastaví.
Tak...
Běž spasit svět.
Co budeš dělat ty?
Já svět opustím, jak jsem na něj přišel.
- Co? - S řevem a nahým zadkem. Běžte!
Tak jo, hoši. Zatrsáme si?
Ještě!
- Airku! Zlobaba tě obelhala. -Řekla mi pravdu!
Ukázala mi, čím můžu být!
Jsi můj bratr.
Jsem tvůj král!
Tak jo a tím pokec končí.
Jsem s tebou.
- Kde? - Přece v tvojí hlavě.
- Je moc silná. - Zdaleka ne tak jako ty.
- Tak proč na ni nemám? - Protože se jí bojíš.
Samotnému mi trvalo, než mi došlo,
že dělat občas chyby je v pořádku. Já jich udělal dost.
Jen tak se ze mě stal mrzutý čaroděj.
Trik je v tom smířit se prohrami stejně jako s vítězstvími.
Za obojí nakonec zaplatíš.
Buď slušná.
Buď nebojácná.
A pamatuj,
že ať se stane, co chce, budu po tvém boku.
A teď, Eloro Danan, nadešel tvůj konec.
Ne! Co mám dělat? Jak ti mám pomoct?
- Už se stalo. - Tohle se stát nemělo.
- To nebylo v plánu. - To bylo v plánu vždycky.
Tam, kde Bavmorda selhala, uspěješ ty.
Já to vím. To ty jsi zvěstovatel.
A jsi připraven.
A na co?
Vládnout.
Kit, ten Lux. Musíš ho vyzkoušet.
Nechci ti ublížit.
Ani neublížíš. Jsem silnější než ty.
Airku, prosím.
Zabiju tě a dostanu se k ní.
Počkej.
Všichni se musíme něčeho vzdát.
Pro to, v co věříme.
A víš, v co?
Obě věříme,
že láska
je ta nejmocnější síla ve vesmíru.
- Co mám dělat? - Mluv na něj.
Když to půjde, uzří světlo a vrátí se.
Já vím, že bloudíš tmou. Vím, že máš strach.
Ale nešla jsem sem takovou dálku, abych o tebe přišla.
Airku.
Teď jsi někde hodně daleko. Ztracený.
Vím, jaké to je.
Jako bys byl na světě úplně sám, ale nejsi.
Jsem tu s tebou.
A nikdy se tě nevzdám.
Airku.
Airku. Vzbuď se.
Kit.
Ahoj.
Jsi v pořádku.
Kdo to je?
Chci mamku.
Nikdo se nedozví, jak statečný Graydon byl.
Dozví.
Já to všem řeknu.
Vždycky skončíte tam, odkud jste vyšli.
Nějak to vymyslíme.
- Vždycky si najdeme cestu. - Jo.
Ale jestli chceš k nám do party,
tak se musíš nejdřív osvědčit. Nejsme žádný béčka.
Co je?
Já si to sundám.
Kdy?
Hned až zjistím, jak.
Co když je ten šarkan pořád někde tam dole?
Je tam.
Já ho viděla.
Co se vrátit a zabít ho?
Sám si pro nás přijde.
Teď jsme ho pořádně namíchli.
Ale nevypadáš ustaraně.
- Není to tvůj koníček? Starosti? - Ne.
Mám vás, holky. A brzy nás bude víc.
Jsme jako sněhová koule, co cestou z kopce nabírá na objemu.
Už jsem vám vyprávěl,
jak Madmartigan skončil ve sněhový kouli?
Ne, jak se to stalo?
Tak pojď.
Potřebujeme tě.
Co to má být?
Konec.
Začátek.
Úsvit nového věku tohoto světa.
Mého věku.
Ale já sama to nezvládnu.
Někdo mi bude muset pomoci.
Někdo, kdo se mnou usedne do čela všech stolů.
A kdo povede svět do mého světla.
A Graydone,
já chci tebe.
SVAZEK III
České titulky Vojtěch Kostiha