TIDLIGERE
Den sanne fienden vår er der ute ennå.
Airk, hvor er du?
Dere trenger en trollmann.
Barnet har åpenbart seg.
Legenden om den kymerianske rustningen.
Bavmordas ånd overlevde.
Bare adlyd oss.
Hun var Elora Danan en gang.
Hun er ikke det.
Jeg heter Madmartigan.
- Du stjal Lux Arcana. - Tilbake fra ham!
Han valgte deg hver gang.
Det knuste havet.
Hvor kartene slutter og vår siste prøvelse begynner.
- Hva er bortenfor Det knuste havet? - Ingenting.
Havet fortsetter for alltid.
Har vært her lenge.
Bare få meg dit vi skal.
- Og så? - Jeg dreper heksa.
Du holder ennå tilbake.
Vil du beseire heksa?
Vis meg det. Hva venter du på?
Jeg var som deg en gang, fanget av frykt.
Glem alt du vet. Bli med meg.
Byen skal være her.
Se dere rundt. Det er over. Vi kan bare gå tilbake.
- Er du klar? - Ja.
Kapittel VIII Barn av Wyrm
Dere er her.
Dette er så flott.
Se på dere. Går det bra?
Er dere i orden?
Airk.
Hva dere må ha gått gjennom for å komme hit. Takk.
Herregud.
Som jeg har savnet deg.
Herregud. Jeg var så blind før.
Men nå ser jeg at vi trengte denne tida fra hverandre...
...Elora.
- Hvordan... - Visste jeg at du er Elora Danan?
Hun sa det. Viste meg det.
- Heksa. - Hva for noe?
Er du en av dem nå?
De er ikke de dere tror de er. Ikke hun heller.
Hun bruker deg bare for å få det hun vil, Airk.
Hun trenger Bavmordas blod for å få...
Til noe og slavebinde verden.
- Bebuder. - Bebuder.
- Du er veldig flink. - Takk.
Hun sa du ville si det.
At du ville holde på ditt eget syn.
Hvor er hun?
I templet. Venter. Hun vil snakke med dere.
Nei takk. Jeg snakker ikke med heksa.
Tror du jeg lar noe skje deg?
- Jeg er storebroren din. - Med et minutt.
Vi vil virkelig hjelpe deg og ta deg med hjem.
Jeg trenger ikke hjelp.
Om du blir roligere, sa hun at du kan beholde...
- Vent litt. Er det pappas sverd? - Ja.
- Hvor fikk du det fra? - Det er en lang historie.
Vi må ikke snakke med heksa.
Vi må vekk herfra, nå.
Og det skal vi.
Men ærlig talt...
- Hva? - Hun er fantastisk og fascinerende.
Men også intens.
- Tar du denne? - Ja.
- Utrolig og fascinerende, hva? - Ja.
Hva om vi nekter?
Nei? Kan du ikke bøye håndleddet
og gjøre disse folka til kjøttdeig eller noe?
Ja, den gamle kjøttdeigforhekselsen. Så drar vi ham vekk?
- Hvorfor ikke? Det kan fungere. - Hør her,
dere må ikke dra meg noe sted.
Bare hør på henne, så drar vi hjem, ok?
Det er den eneste måten.
Vent. Før vi gjør noe uopprettelig dumt...
- Det er ingenting å diskutere, Boorman! - Nei? Du har hørt uttrykket:
"Om elskeren din hopper utfor verdens ende,
"vent og tenk litt før du følger henne."
Nei, jeg tror ikke jeg har hørt det.
Det er ganske kjent.
Et trossprang.
Det er slik du kommer til Den eldgamle byen.
- Det er mulig. - Så la oss dra.
Det er også mulig at de skulle dra alene.
- Det er ikke meningen at vi skal følge. - Skjønner?
Vent. Hvorfor?
For Madmartigan betydde det å beskytte verden å beskytte Elora.
Da han valgte å kjempe mot Wyrm innenfra,
fortalte han Allagash at barnet hans ville påta seg ansvaret for ham.
Kit er Eloras beskytter.
Hvem beskytter Kit?
Jeg.
For Tir Asleen, Sorsha og...
Fordi du elsker henne.
Ja, og når du elsker noen og hun trenger deg,
da hopper du utfor verdens ende for å hente henne.
Dette er viktigere enn Airk og heksa.
Jeg føler det.
Dette er starten på en krig.
De vinner den ikke alene.
Jeg er stolt av deg.
Å ja? Hvorfor det?
Du holder på å bli en stor trollmann.
Og et enda bedre menneske.
Vi ses igjen.
Det blir visst bare deg og meg i kveld, Willy?
Hva?
Fordi vi er på en... Glem det.
Det er "Willow og Boorman, den store reisen hjem".
Kanskje vi kan ta veien med vakker utsikt, stoppe på gode bord...
Sikkert ikke. Du vil vel tilbake til din... Ja.
Eller vi kan vurdere den latterlige ideen
at det kanskje er noe større verdt å kjempe for, eller noe slikt.
Det er lett.
Bare spør deg selv om hva du virkelig elsker,
og så hengi deg til det så lenge du kan.
For meg er det Mims.
Ja, prioriteringer. Vanskelig.
Først og fremst har jeg alltid fokusert på... meg.
Ingen tror på det, Boorman.
Du er lojal, dedikert og sterk.
Og Madmartigan ville ha...
Seriøst. La være.
Jeg vil ikke gråte, og det blir flaut...
- Hold kjeft og la meg fullføre. - Nei. For sent.
Dette er dumt.
Pass på dem.
Da jeg lot frykten fare, var det som om dørene åpnet seg,
og jeg så.
- Hva da? - Alt.
- Har du drukket dette? - Vet du hva det er?
- Hva det egentlig er? - Ja, det skader deg.
En mor føder.
Kroppen hennes lager melk til barnet.
- Hold opp. - Det er næring.
Det er det han gir oss av seg selv.
Hvem da?
Wyrm.
Mine damer. Det vanskelige er over.
Er du...
...heksa?
Du er kanskje den eneste i verden som kan kalle meg det og overleve.
- Hva har du gjort med broren min? - Ingenting.
Tross det du har hørt, er jeg ikke skurken.
Du prøvde å forvise Elora til Den trettende natt.
Ikke lat som om du aner hva det betyr.
Hva vil du?
Vi skal sette henne fri.
Hun er Wyrms bebuder.
Hun skal vekke ham og skape en ny tidsalder.
Det høres ille ut.
Jeg vil bare gi dere samme valg vi fikk.
Og lar du oss gå uansett hva vi velger?
Jeg var en gang der dere er nå, og jeg var redd.
Tro meg, det er ingenting å være redd for.
Gi oss et øyeblikk.
- Jeg liker ikke dette. - Tror du jeg gjør det?
Det er åpenbart ei felle.
Ja. Airk har alltid vært godtroende.
En gang overbeviste jeg ham om at han var syk,
og at fingrene og tærne hans
ville råtne av om han ikke drakk masse eddik.
- Fins den sykdommen? - Nei. Jeg fant den på.
Jenter, når dere er klare.
Nettopp. Vi kommer.
Hva skal vi gjøre?
- Vet ikke. Jeg trodde du hadde en plan. - Jeg trodde du hadde en.
Hva...
Hva er alternativene?
Alle må gjøre sitt valg.
Bare du vet hva det er.
Det er nok byen.
Hørte dere meg ikke rope?
Ja.
- Har dere sett noen her? - Niks.
Ser dere den?
Fantastisk.
Den er her innen solnedgang.
Og etter det?
Den er mørk, vindfull og antakelig verdens undergang.
Jeg mener vel...
...at om noen av dere vil kline nå, er det greit for meg.
Hva er planen?
Går vi dit og ser hva som skjer?
Morgendagens store strategiske hjerner, her.
Hva foreslår du?
Jeg har alt foreslått at vi kysser,
men dere avviste meg. Så istedenfor det...
...kamuflasje.
Du sa ikke å gå inn i lyset.
Så vidt jeg husker, følte du det sterkt.
Det går bra.
Jeg går alene.
Flott. Jeg venter her.
Mamma?
Dette er ikke virkelig.
Er det ikke?
Gjenkjenner du ikke berøringen min?
Stemmen min?
Søte, modige jente.
Unnskyld.
Jeg skjulte sannheten fordi jeg ville spare deg for smerte og tap.
Jeg syntes du fortjente en sjanse til lykke.
Det gjør jeg ennå.
Hva tror du?
At det er en vakker løgn.
Det kan nok være hva vi vil.
- Det er bryllupet vårt. - Vårt?
Nei. Elora, vent.
Ikke vær redd. De skal bare snakke.
Det burde vi også.
Ok, nå.
Dette er dumt. Det er ingen her.
De er her. De gjemmer seg.
- For hvem? - Oss.
Da vet de at vi er her.
Så hvem gjemmer vi oss for?
For dem!
Det er som om du aldri har sneket deg inn i en vandød by før.
Jeg reiser meg.
- Hva? Nei. Vent. - Beklager. Jeg også.
Illevarslende.
Du først.
De er der inne.
Jeg vet det.
Jeg vil ikke gå inn.
Vi slipper opp for tid!
- Graydon. Utfør magi. - Nettopp. Jeg er trollmannen.
- Hvordan går det? - Jeg prøver. Det er sterk magi.
Prøv hardere.
- Tid er viktig, dere. - Skynd deg, kompis.
Jeg prøver!
Åpne døra!
Fanken! Dere, jeg blir til stein.
Det er vanskelig å innrømme for datteren din at du tok feil.
Om hva?
Mye.
Mest om deg.
Jeg prøvde å forme deg til noe jeg trodde du måtte være,
og til det jeg måtte være, dronningen.
Ansvar er lenken rundt halsen din.
Den tynger deg.
Noen mennesker er skapt for det.
Men ikke du.
Du var ment å gå din egen vei.
Jeg visste det.
Og det var galt av meg å nekte deg frihet.
Men det er ikke for sent å gi den tilbake.
Hvordan er det å utøve magi?
Det er vel ok.
Jeg er nybegynner.
Kan du fly?
Hva? Nei!
Kan du... skyte lyn ut av fingrene?
Nei.
Jeg har gjort noe.
Hjemme, da jeg laget mat...
...kom jeg nå og da til et sted
der jeg ikke tenkte på hva jeg gjorde.
Hendene mine ble styrt av et instinkt...
...jeg ikke skjønte hva var.
Jeg visste bare alltid at det ville bli perfekt.
- Og er det slik med magi? - Nei.
Det har aldri vært slik.
Det er som om... Jeg ser den.
Jeg ser hvordan det ville se ut å være god.
Men jeg kommer meg visst aldri dit.
Kanskje det er fordi du ikke vil være Elora Danan.
Hva om vi kunne gå tilbake til den siste kvelden i Tir Asleen?
Før jeg dro, før du møtte Willow og fant ut hvem du var,
og før alle disse menneskene døde for å beskytte deg.
Hva om vi heller giftet oss og fikk et liv sammen,
og du bare ga avkall på
noe du aldri ønsket i utgangspunktet?
Du kan ikke endre det som er...
Nei.
Men Wyrm kan.
- Er det alt? - Ja.
Livet du ønsker deg, livet du skulle ha, er ditt.
I virkeligheten, og fra nå av.
Alt slik det var før?
Om du vil.
Da kan du dra ut på det store eventyret som venter deg.
Med hvem du enn velger å dele det med.
Kit...
Hører du meg?
Pappa?
Hør på meg.
Jeg vet ikke hvor mye tid vi har.
Er det virkelig deg?
Du må hjelpe meg.
- Er du her? Hvor er du? - Jeg er hos deg. Bestandig.
Du dro for en stund siden.
Det var det vanskeligste jeg har gjort.
Men kjærlighet er offer.
Du må gi avkall på egne ønsker for det du tror på.
Bare slik redder vi Elora.
- Pappa, jeg er ikke som deg. - Jo.
Nei, virkelig ikke.
Greit, du er ikke det. Du er bedre.
Du er skjoldet hennes.
Sverdet hennes.
Og jeg er alt så stolt av deg. Gå.
Så du kunne ikke la det ligge?
Hvor er hun?
Jeg er skuffet.
Skulle gjerne ha tatt begge barnebarna.
De seks' blod og alt. Men noen får du bare ikke tak i.
Det var andre som deg som trosset ham.
De levde lenge nok til å angre.
Før meg til henne. Nå.
Elora har tatt sitt valg. Det rette valget.
Den store oppvåkningen har begynt.
De, som henne, som godtar makten hans, stiger...
...for å befri verden fra lidelse og fortvilelse.
Om de bare kunne gjøre det samme for deg, kjære.
Du krysset verden for å redde mannen du elsker.
Og nå kan du det.
Med en enkel kjærlighetshandling kan du fullføre sirkelen,
kurere denne syke verdenen
og for alltid være forent i hans lys.
Jeg har brukt lang tid på å finne ut hvem jeg er.
Men jeg visste fra det øyeblikket jeg så deg,
at det var noe spesielt i deg.
Husker du da jeg sa
at det ville være nok om du bare så på meg,
slik du gjør nå, resten av livet mitt?
Ja.
Og det er nesten det.
Det er nesten nok.
Bare det...
Og kysset ditt.
Han er helt din.
Og dere alle...
...er våre.
Vet du hva?
Jeg tror ikke jeg liker deg lenger.
- Hva? - Jeg skal ikke kysse ham.
- Iallfall ikke gifte meg med ham. - For sent.
- Du har valgt. - Nei.
Og verken du, de
eller en Wyrm skal få meg til å gjøre noe jeg ikke vil.
Tenk på alternativet.
Tross oss, og land vil brenne, riker bli lagt øde, liv ødelagt,
og alle du har kjent og vært glad i, vil dø. De først.
Du til slutt. For hva?
Prinsippene dine?
Det er bare et annet ord for regler.
Flere regler. Vi er trollkvinner.
Gudinner. Vi lager våre egne regler.
- Gi slipp, duen min. - Jeg er ikke duen din.
- Du er ekkel og skummel. - Nei.
Jo. Det er du.
Du har blitt kvalmende.
Jeg skjønner ikke.
Hvorfor velger du smerte framfor glede?
Den vanskeligste veien når den enkleste ligger foran deg?
Hun er Elora Danan.
Kymerias siste blod, framtidig keiserinne, yppersteprestinne,
semprum-trollkvinne av De ni rikene.
Og du, damen, er i trøbbel.
Hold kjeft!
- Er du i orden? - Ja. Litt sprø.
- Ja. Og du? - Bra.
Jeg giftet meg ikke med broren din.
- Bra, det burde du ikke. - Jaså? Hvorfor ikke?
Fordi han er besatt eller bare naiv?
Bak deg.
Nei, nei!
Du vet hvordan det slutter. Tror du du kan endre det?
At du kan beseire Wyrm?
Han er evig, hurpe.
Litt hjelp, prinsesse!
Du har jo kraft,
men du mangler overbevisning. Hvor er Cherlindreas lille pinne?
Denne?
- La være, Graydon. - Det går bra.
Jeg vet hva jeg gjør. Jeg klarer dette.
Vis meg det.
Ser du? Det er dette du mangler.
Lidenskap.
Jeg følte virkelig hvor sterkt han ville skade meg.
Han la alt han hadde i det. All smerten sin.
Begjær er den mest utsøkte smerten.
Nei. Vær så snill.
Nei!
Hvorfor kom du tilbake?
Jeg hører til her.
Ved din side.
Nå skal jeg drepe disse typene. Gå.
Hvor ble de av?
De er her inne. Et sted.
Neste gang organiserer jeg eventyret. Fra begynnelsen.
- Vi må hjelpe Elora. - Ja. Og du vil trenge denne.
- Den fungerer ikke. - Den fungerte ikke for meg.
Eller for Allagash. Men den vil fungere for deg.
Jeg har funnet det ut.
Dette er ikke min historie.
Den er din. Du er den utvalgte.
Bare tro på deg selv,
så er du ustoppelig.
Nå...
...gå og redd oss alle.
Hva skal du gjøre?
Jeg vil gjerne forlate verden slik jeg kom inn.
- Hva? - Splitter naken og kjempende. Gå!
Ok, gutter. Hvem tok med smør?
Igjen!
- Airk! Heksa løy for deg. - Hun snakket sant!
Hun viste meg hva jeg kunne være!
Du er broren min.
Jeg er kongen din!
Denne samtalen er over.
Jeg er her.
- Hvor? - Inne i hodet ditt, dumming.
- Hun er for sterk. - Ikke så sterk som deg.
- Så hvorfor kan jeg ikke slå henne? - Fordi du er redd.
Det har tatt meg lang tid å lære
at det er greit å falle, å gjøre feil. Jeg har gjort mange.
Slik blir du en gretten, gammel trollmann.
Knepet er å godta både nederlag og seire.
Du unngjelder for begge til slutt.
Vær anstendig.
Vær fryktløs.
Og vit dette:
Hvor enn eventyret fører, er jeg med deg.
Dette er slutten for deg, Elora Danan.
Nei, nei. Hva gjør jeg? Hvordan hjelper jeg deg?
- Det har du alt. - Dette skulle ikke skje.
- Dette var ikke planen. - Dette var alltid det.
Der Bavmorda mislyktes, vil du lykkes.
Jeg vet det. Du er bebuderen.
Du er klar.
For hva?
Å herske.
Kit, Luxen. Prøv den nå.
Jeg vil ikke skade deg.
Du kan ikke. Jeg er sterkere enn deg.
Airk, vær så snill.
Jeg skal drepe deg for å ta henne.
Vent.
Vi må alle gi avkall på noe.
For det vi tror på.
Men vet du hva?
Vi tror begge...
...at kjærligheten...
Er det sterkeste i universet.
- Hva gjør jeg? - Snakk med ham.
Om han kan, ser han lyset og kommer til deg.
Jeg vet at du er i mørket og at du er redd.
Men jeg kom ikke helt hit for å miste deg.
Airk.
Du er langt unna. Du er fortapt.
Og jeg vet at det føles som...
Det føles som om du er alene... men du er ikke det.
Og jeg passer på deg.
Jeg skal aldri forlate deg.
Airk.
Våkne.
Kit.
Hei.
Du er i orden.
Hvem er det?
Jeg vil til mamma.
Ingen får vite hvor modig han var.
Jo da.
Jeg skal si det.
Den bare fortsetter til du ender opp der du begynte.
Nei, vi kommer oss tilbake.
- Vi finner en løsning. - Ja.
Men du må vise hva du kan
om du vil ut på eventyr med oss. Vi tuller ikke.
Hva er det?
Jeg skal ta den av.
Når?
Når jeg finner ut hvordan.
Hva om Wyrm eller noe slikt ennå venter der nede?
Den gjør det.
Jeg så den.
Burde vi ikke prøve å drepe den?
Den kommer snart etter oss.
Vi har virkelig gjort den forbanna.
Du virker ikke bekymret.
- Er ikke bekymringer vanligvis di greie? - Nei.
Jeg har dere jenter. Og snart blir det flere.
Som en snøball som blir større og raskere idet den ruller nedover.
Har jeg fortalt om da
Madmartigan rullet seg selv inn i en enorm snøball?
Nei, hva skjedde?
Du. Kom.
Vi trenger deg her oppe.
Hva er dette?
Slutten.
Begynnelsen.
Begynnelsen på denne verdenens neste tidsalder.
Min tidsalder.
Men jeg kan ikke gjøre dette alene.
Noen må hjelpe meg.
Sitte ved min side ved enden av alle bord.
Og lede verden inn i lyset mitt.
Og, Graydon...
...jeg vil ha deg.
BIND III
Norske tekster: Jon Sæterbø