A WILLOW ELŐZŐ RÉSZEIBŐL
A főellenségünk még nem tűnt el.
Airk? Merre vagy?
Kell mellétek egy varázsló.
A gyermek felfedte magát.
A Kimériai Mellvért legendája.
Bavmorda szelleme fennmaradt.
Csak annyi a dolgod, hogy behódolsz.
Egykor ő volt Elora Danan.
De többé nem az.
Madmartigan vagyok.
- Elloptad a Lux Arcanát. - Vissza, tőle!
Mindig téged választott!
A Törött Tenger.
Mely a térképek végét, és a próbánk kezdetét jelzi.
- Mi van a tengeren túl? - Semmi.
A tenger sosem ér véget.
Sok idő telt el.
Csak juttassatok el a célhoz!
-És aztán? - Megölöm a boszit.
Még mindig visszafogod.
Le akarod győzni a Banyát?
Akkor mutasd meg! Mi a csudára vársz?
Olyan voltam, mint te. Csapdába ejtettek a félelmeim.
Felejtsd el, amit tudni vélsz. Jöjj velem!
A városnak itt kéne lennie.
Nézzétek! Vége van. Út csak visszafelé van!
- Kész vagy? - Igen.
VIII. fejezet A Féreg gyermekei
Lányok! Végre!
Ez fantasztikus! Micsoda meglepetés!
A mindenit! Jól vagy?
Megvagy?
Airk!
Hű, miken mehettetek keresztül! Köszönöm.
Uramisten!
Úgy hiányoztál!
Mennyire vak voltam!
Figyelj, szükség volt arra, hogy külön legyünk.
Elora.
- Honnan... - Tudom, hogy Elora Danan vagy?
Ő mondta meg. Azaz megmutatta.
- A Banya. - Hogy ki?
Akkor te közéjük álltál?
Nem azok, akiknek gondolod. Ahogy ő sem.
Csak arra használ, hogy megkapja, amit akar.
Bavmorda vérével akarja képezni...
azt az izét a világ ellen.
- Előhírnök. - Előhírnök.
- Eddig jól csinálod. - Kösz.
Ő mondta, hogy ezzel jössz.
Hogy makacsul ragaszkodsz majd az álláspontodhoz.
Most hol van?
A templomban. Ránk vár. Beszélgetni akar.
Kösz, nem akarok beszélgetni vele.
Hagynám, hogy bántódásod essen?
-Én vagyok az idősebb. - Csak egy perccel.
Segíteni akarunk. Hogy aztán hazajöhess.
Nem nekem kell segítség.
Azt mondta, ha az megnyugtat benneteket...
- Pillanat. Ez itt apa kardja? - Igen.
- Honnan szerezted? - Hosszú történet.
Figyelj, nem a Banyával kell trécselnünk.
El kell tűnnünk innen. Most.
Elmegyünk.
De őszintén...
- Mi az? -Ő elképesztő, és lenyűgöző.
De szenvedélyes is.
- Reagálnál erre? - Igen.
- Elképesztő és lenyűgöző, mi? - Az.
És ha nem megyünk?
Hé, nem lehet, hogy, intesz egyet,
hogy darált hús legyen belőlük?
De, a jó öreg darált hús bűbáj! Aztán kirángatjuk Airket?
- Ja, miért ne? Bejöhet. - Esküszöm,
nem kell rángatnotok sehová.
Csak végighallgatjátok, aztán hazamegyünk. Rendben?
Nincs más módszer.
Állj! A visszavonhatatlan hülyeség előtt...
- Nincs miről beszélni, Boorman! - Nincs? És a mondás, hogy
"Ha a kedvesed leugrik a világ pereméről,
legalább várj egyetlen percig, mielőtt követed?"
Én még nem hallottam ezt a mondást.
Hát, pedig tök híres.
Vakbizalom.
Az visz az Időtlen Városba, ugye?
- Lehetséges. - Akkor nyomás!
Az is lehet, hogy egyedül kell menniük.
- Nem követhetjük őket. - Ugye?
Várj, miért?
Madmartigannek a világ megmentése Elorával indult.
Amikor belülről kezdett harcolni a Féreg ellen,
azt mondta, Allagashnek, hogy a gyermeke veszi le róla a terhet.
Kit Elora védelmezője.
És őt ki védi?
Én.
Tir Asleenért, Sorshaért és...
Mert szereted.
Igen. És ha szeretsz valakit,
akár a világ pereméről is leugrasz, hogy megmentsd.
Ez nagyobb, mint Airk és a Banya.
Érzem.
Ez egy háború kezdete.
És egyedül nem győznek.
Büszke vagyok rád.
Igen? Hogyhogy?
Egyszer nagy varázsló válik belőled.
És annál is jobb ember.
Még találkozunk.
Na jó, úgy tűnik, ketten maradtunk, igaz, Willy?
Mi?
Tudod, mert... Hagyjuk!
Csak tudod: "Willow és Boorman, a nagy hazatérés."
Mehetünk a szebbik úton, megállunk a legjobb bordély...
Nem fontos, persze, te vissza akarsz...
Vagy eljátszhatunk a röhejes gondolattal,
hogy van, amiért még megéri harcolni, vagy ilyesmi.
Ez könnyű, Boorman.
Csak kérdezd meg magadtól, mi az, amit igazán szeretsz,
aztán add át magad neki, ameddig csak teheted.
Nekem Mims az.
Ja, prioritás. Nehéz ügy.
Általában nekem csak egy a fontos. Én.
Ezt nem vesszük be, Boorman.
Igazából hűséges, eltökélt és erős vagy.
És Madmartigan is...
Most komolyan. Ne!
Még a végén elsírom magam, és kínos lesz.
- Elhallgatnál, hogy befejezzem? - Nem. Késő.
Ez nagyon rossz ötlet!
Vigyázz rájuk!
Amikor elengedtem a félelmemet, mintha ajtók vágódtak volna ki,
és végre láttam...
- Mit? - Mindent.
- Te iszod ezt a löttyöt? - Tudjátok, mi ez?
- Mármint igazából. - Igen. És nagyon ártalmas neked.
Egy anya gyermeket szül.
A teste tejet termel a gyermeknek.
- Ezt most hagyd abba! - Ez táplálék.
Egy rész a testéből, amit nekünk ad.
Ki?
A Féreg.
Hölgyek, a nehezén túl vagytok.
Te vagy...
a Banya?
Te vagy az egyetlen a világon, aki túléli, hogy így hív.
- Mit tettél a bátyámmal? -Én nem tettem vele semmit.
Dacára annak, amit hallotok, nem vagyok gonosz.
A Tizenharmadik Éjbe űzted volna Elorát!
Ne tégy úgy, mintha tudnád, mit jelent ez.
És mit akarsz?
Fel fogjuk szabadítani.
Ő a Féreg előhírnöke.
Elora felébreszti, és új korszakot nyit a világra.
Ez rémesen hangzik.
Csak fel akarom kínálni ugyanazt a választást, amit mi kaptunk.
És választástól függetlenül elengedtek?
Nemrég én is így voltam. És rettegtem.
Hidd el, itt nincs mitől félnünk.
Adnátok egy percet?
- Nem tetszik ez. - Mi? Nekem talán igen?
Ez nyilvánvalóan csapda.
Nyilvánvalóan. Airk mindig hiszékeny volt.
Egyszer meggyőztem, hogy Bugenhagen kórja van,
és az összes ujja lerohad,
ha nem iszik egy csomó ecetet.
- Miért, ilyen van? - Nincs, én találtam ki.
Lányok, várjuk a választ.
Máris megyünk.
Mit csináljunk?
- Nem tudom, azt hittem, van egy terved. -Én meg azt, hogy neked.
Mi...
Mi a döntés?
Mindenki saját maga dönt.
Csak te tudod, hogyan.
Ez lesz az, nem?
Nem halljátok, hogy ordibálok?
Ja.
- Láttatok valakit? - Nem.
Na és azt látjátok?
Nagyszerű.
Napnyugtára ide is ér.
Aztán?
Sötét, szeles, talán itt a világvége.
Csak arra célzok, hogy
ha valaki gyorsan smárolni akar egyet, benne vagyok.
Mi a terv?
Odamegyünk, és majd meglátjuk?
Íme a jövő lángelméjű gyermekei.
Te mit javasolsz?
Én már javasoltam egy smárpartit,
de leoltottatok. Úgyhogy helyette...
Álcázás!
Azt mondtad, ne menjek a fénybe.
Elég határozottan mondtad.
Ne aggódj!
Egyedül megyek.
Klassz. Itt várlak.
Anya?
Ez nem valódi.
Nem az?
Nem ismerős az érintésem?
A hangom?
Édes, bátor leány!
Úgy sajnálom!
Azért titkolóztam, mert meg akartalak kímélni a fájdalomtól.
Úgy véltem, megérdemled, hogy boldog légy.
Nem késő.
Nos? Mit gondolsz?
Hogy ez egy csodaszép hazugság.
Az lehet, amit akarunk.
- Az esküvőnk. - A miénk?
Ne! Elora, várj!
Ne aggódj, csak elbeszélgetnek.
Ahogy mi is.
Oké, most!
Ez marhaság. Nincs itt senki.
Itt vannak. Bujkálnak.
- Ki elől? - Előlünk.
De ha előlünk bujkálnak, akkor tudják, hogy itt vagyunk.
Akkor mi ki elől bujkálunk?
Előlük!
Mintha még sose hatoltál volna be egy szellemvárosba.
Na jó, én felkelek.
- Mi? Ne, állj! - Ja, bocs, haver, én is.
Ez vészjósló.
Parancsolj!
Bent vannak.
Tudom.
Na jó. Már nem is akarok bemenni.
Fogytán az időnk!
- Megvan! Graydon! Varázsolj! - Persze, varázsló vagyok.
- Na, hogy megy? - Igyekszem. Ez erős bűbáj.
Igyekezz jobban!
- Az idő most kulcskérdés! - Ja, siess, pajti!
Próbálok!
Nyisd ki a rohadt kaput!
A francba, srácok! Mindjárt kővé válok!
Nem könnyű beismerni a lányodnak, hogy tévedtél.
Miben?
Sok mindenben.
Veled kapcsolatban.
Olyasvalakivé akartalak formálni, akinek én szántalak,
akivé én váltam. Királynővé.
A felelősség lánc az ember nyakán.
Húz a súlya.
Van, aki erre termett.
De te nem.
Neked mindig a saját utadat kellett járnod.
Tudtam jól.
És hiba volt elvennem a szabadságodat.
De még nem késő visszaadnom neked.
Milyen érzés varázsolni?
Egész jó, nem rossz.
Kezdő vagyok még.
Tudsz repülni?
Mi? Nem.
És tudsz villámokat szórni az ujjbegyedből?
Nem.
Persze, azért csináltam dolgokat.
Még otthon, amikor főztem,
olyan erősen tudtam koncentrálni,
hogy nem is gondoltam arra, amit csinálok.
Csak vitte a kezemet valami ösztön,
amit nem tudtam megmagyarázni.
Csak mindig tudtam, hogy tökéletesre sikerül.
- Ilyen érzés varázsolni? - Nem.
Az sohasem volt ilyen.
Az olyan, mintha látnám.
Látom, milyen lenne, ha jó lennék,
de sohasem tudok eljutni abba az állapotba.
Talán mert nem akarsz Elora Danan lenni.
Mi lenne, ha visszatérhetnénk az utolsó esténkhez?
Nem tűntem el, nem ismered Willow-t, nem tudod, hogy ki vagy,
és akik téged védtek, nem haltak meg.
Mi lett volna, ha egybekelünk, és boldogan élünk,
és csak azt adod fel,
amit eleve nem is akartál?
Te nem változtathatsz...
Nem.
De a Féreg igen.
- Ennyi? - Ennyi.
A vágyott élet. Tiéd, amit neked szánt a sors.
És nem álmodban. Igazából. És e perctől indul.
Minden úgy lesz, mint azelőtt?
Ha te ezt akarod.
És szabadon elindulhatsz a nagy kalandra, ami rád vár.
Azzal, akivel szeretnéd megosztani.
Kit!
Hallasz engem?
Apa?
Kérlek, hallgass meg!
Nem tudom, mennyi időnk van.
Tényleg te vagy az?
Segítened kell!
- Te itt vagy? Merre? - Veled vagyok. Mindig.
Nagyon rég mentél el.
Az volt a legnehezebb dolog a világon.
De a szeretet áldozattal jár.
Néha fel kell adnod, amit akarsz azért, amiben hiszel.
Csak így mentheted meg Elorát.
- Nem vagyok te. - Dehogynem.
Nem, tényleg nem.
Jó, akkor nem vagy. Te jobb vagy.
Te vagy a pajzsa.
Te vagy a kardja.
És én már most büszke vagyok rád. Menj!
Nem hagyhattad annyiban.
Hol van?
Bevallom, nagyot csalódtam.
Jó lett volna megkapni mindkét unokát.
A Hatok Vére miatt, de van, akihez nem lehet hozzáférni.
Voltak hozzád hasonlók, akik megtagadták őt.
Csak addig éltek, amíg meg nem bánták.
Elorához. Most!
Elora már döntött. Helyesen.
Megkezdődött a felvilágosodás.
Akik elfogadják az erejét, felkelnek,
hogy megmentsék a világot a szenvedéstől.
Bárcsak érted is megtehetnék, drága!
Átszelted a világot, hogy megmentsd a szerelmedet.
Most megteheted.
Egyetlen szerelmi gesztussal bezárhatod a kört,
hogy kigyógyítsd e beteg világot a kórságból,
s az ő fényébe olvadj bele.
Elég sokáig tartott rájönni, hogy ki vagyok.
De abban a percben, hogy megláttalak, tudtam,
hogy van benned valami különleges.
Emlékszel, azt mondtam,
hogy elég így nézned, ahogy most is
nézel rám életem végéig?
Igen.
És majdnem az.
Majdnem elég.
Ez kell...
és a csókod.
Már a tiéd.
És itt mindenki...
a miénk.
Tudod, mit?
Már nem is vagyok beléd zúgva.
- Mi? - Nem csókolom meg.
-És biztos, hogy nem megyek hozzá. - Késő.
- Eldöntötted. - Nem igaz.
És sem te, sem ők...
sem ez a Féreg nem kényszeríthet arra, amit nem akarok.
De itt egy alternatíva.
Ha szembeszegülsz, földek pusztulnak, királyságok válnak porrá, életek törnek,
és mindenki, akit valaha is szerettél, meghal, kezdve velük.
Te maradsz utoljára. És miért?
Az elveidért?
Az csak egy újabb szó a szabályra.
Szabályok. Varázslónők vagyunk.
Istennők. A saját szabályainkkal.
- Csak engedd el, Gerlém! - Nem vagyok gerle.
- Undorító vagy, sőt, egy hányinger. - Nem vagyok hányinger.
De tiszta hányinger vagy.
Ha a régi éned látná az újat, okádna.
Ezt nem értem.
Ki az, aki a fájdalmat választja a gyönyör helyett?
A nehezebb utat, amikor van egy könnyebb is?
Ő Elora Danan!
Kiméria utolsó leszármazottja. Majdani Császárnő. Főpapnő.
A Kilenc Birodalom Fővarázslónője.
És ifjú hölgy, most nagy bajban vagy!
Fogd be!
- Jól vagy? - Ja, jól. Ropogósan.
- Ja. Te hogy vagy? -Én jól.
Inkább nem megyek hozzá a bátyádhoz.
- Helyes. Hiba lett volna. - Tényleg? Miért?
Mert megszállták, vagy mert kicsit naiv?
Mögötted!
Ne, ne!
Tudod, hogy végződik. Azt hiszed, megállíthatod?
Azt hiszed, legyőzheted a Férget?
Ő halhatatlan, ribanc.
Segíts, hercegnő!
Nem az erőd nincs meg hozzá,
hanem a meggyőződésed. Hol van Cherlindrea kis botja?
Mármint ez a kis bot?
- Ne, Graydon, ne csináld ezt! - Nyugi!
Tudom, mit csinálok. Tudom, hogy kell.
Lássam!
Nézd! Ez hiányzik belőled.
Szenvedély.
Rajta éreztem, hogy mennyire bántani akart engem.
Beleadta minden csepp erejét. És ami fájt!
Valóban a vágy a legáthatóbb gyötrelem.
Kérlek, ne!
Ne!
Miért jöttél vissza?
Mert itt a helyem.
Itt, az oldaladon.
Most kinyírom ezeket a drágákat. Menj!
Hová tűntek?
Bent vannak. Valahol.
Legközelebb én szervezem a küldetést. Végig!
- Segítenünk kell. - Ja. Erre szükséged lesz.
- Nem működik. - Nekem nem.
Se Allagashnek. De neked működni fog.
Mert végre rájöttem.
Ez nem az én sztorim.
A tiéd. Főhős vagy.
Az a dolgod, hogy hiszel magadban,
és nincs, aki megállítson.
Most...
irány hősködni!
Te mit fogsz tenni?
Úgy hagyom itt a világot, ahogy megláttam.
- Hogy? - Pucéran vagánykodva! Tűnés!
Jól van, fiúk? Kinél van vaj?
Újra!
- Airk! A Banya hazudott! - Az igazat mondta!
Megmutatta, mi lehetnék!
A bátyám vagy!
Királyod vagyok!
Ennek a beszélgetésnek vége.
Itt vagyok.
- Hol? - A fejedben, te lökött.
- Túl erős. - Nem olyan erős, mint te.
- Miért nem tudom legyőzni? - Mert még mindig félsz.
Tudod, sokáig tartott megtanulnom:
nem baj, ha elbuksz. Ha hibát vétesz. Én csak tudom.
Így leszel házsártos vén varázsló.
Az a trükkje, hogy fogadd el a bukásaidat, akár a győzelmeidet.
Mindkettőnek meglesz az ára.
Légy jellemes!
Légy bátor!
És ne feledd,
bárhová szólít is a kaland, veled vagyok.
És most, Elora Danan, számodra eljött a vég.
Ne, ne! Mit tegyek? Hogy segítsek?
- Már segítettél. - Miért történt ez?
- Nem ez volt a terv. - Mindig ez volt a terv.
Rendbe hozod, amit Bavmorda elrontott.
Tudom jól. Te vagy az Előhírnök.
És készen állsz.
Mit csináljak?
Uralkodj!
Kit! Ki kell próbálnod a Luxot!
Nem akarlak bántani.
Nem bánthatsz. Én erősebb vagyok.
Airk, kérlek!
Megöllek, és megkapom őt.
Várj!
Valamit mindenki felad.
Azért, amiben hiszünk.
De tudod, mit?
Már tudod, hogy...
a szeretet...
a leghatalmasabb az univerzumban.
- Mit tegyek? - Beszélj hozzá!
Ha képes rá, meglátja a fényt, és előjön.
Tudom, hogy sötétben vagy, és tudom, hogy félsz.
De nem azért jöttem, hogy elveszítselek.
Airk!
Most nagyon messze jársz. Tévelyegsz.
Tudom, hogy most...
egyedül érzed magad, de nem vagy.
Vigyázok rád.
Soha nem hagylak el.
Airk!
Airk, ébredj! Airk!
Kit!
Szia!
Rendben vagy.
Az meg ki?
Mamikám!
Senki sem tud majd a bátorságáról.
De igen.
Terjesztem majd.
Tart és tart, amíg vissza nem érsz a kiindulópontra.
Visszajutunk.
- Mindig mindent megoldunk. - Aha.
Azért neked majd bizonyítanod kell,
ha velünk kalandozol. Velünk nincs kecmec.
Mi az?
Egyszer leveszem.
Mikor?
Ha rájövök, hogy kell.
És ha a Féreg még odabenn van, és vár?
Ott van.
Én láttam.
Ne menjünk vissza megölni?
Eljön majd értünk.
Most jól feldühítettük.
Mintha nem aggódnál túlzottan.
- Vagy neked nem ez a dilid? Az aggódás? - Nem.
Ti itt vagytok. És többen is leszünk.
Mint a lavina, ami minduntalan nő, ahogy gördül le a hegyről.
Meséltem már, amikor
Madmartiganből egy óriási hógolyó lett?
Nem. Mi történt?
Hé! Gyere!
Szükség van rád.
Ez meg mi?
A vég.
A kezdet.
E világ új korszakának hajnala.
Az enyémnek.
De nem fog menni egyedül.
Valakinek segítenie kell.
Aki majd mellém ül minden asztalfőn.
Elvezet mindenkit a fényembe.
És Graydon...
Ez te vagy.
I. KÖTET
II. KÖTET
III. KÖTET
A feliratot fordította: Zalatnay Márta