Vă implor, lăsați-mă să fac asta!
- Noi îl salvăm pe Willow. - Și pe Kit.
Și pe toți ceilalți oameni răpiți.
DIN EPISOADELE ANTERIOARE
- Tu ești Willow. - Și tu nu ești Madmartigan.
Salut!
Care dintre voi e Elora Danan?
Mads m-a găsit după 20 de ani.
M-a rugat să-l însoțesc într-o ultimă aventură.
- Să găsiți Platoșa. - Da.
Am folosit Lux, dar degeaba.
Există o cale prin care să aflăm dacă la tine merge.
Kit! Mă auzi?
Tatăl tău s-a dus să lupte cu ce e acolo,
pentru că unul dintre voi o să apere ce-i mai de preț aici.
Ce-i mai de preț?
Elora Danan.
Pleacă de aici!
Puteam să-l aduc înapoi,
puteam să înțeleg de ce te-a pus mereu mai presus de mine!
Dar viziunea ta...
Ai văzut-o luptând cu Baba.
Orice aș face, ca lumea să supraviețuiască, ea trebuie să moară.
E cineva acolo?
E cineva?
O să-mi...
dai drumul?
Capitolul VII Dincolo de Marea Fărâmată
Cât mai durează?
Lumina se schimbă.
Vremea...
Norii se mișcă prea repede.
Soarele nu apune niciodată,
ziua asta nu se sfârșește.
O să se sfârșească până la urmă.
De unde știi?
Pentru că nimic nu e veșnic.
E bună, poți să bei.
Nu știu de ce are culoarea aia, dar e bună la gust.
Ai băut?
De unde ești?
Din Cashmere.
Pe bune?
Eu sunt din Tir Asleen.
- E un regat în Vale... - Știu unde e.
Da, normal.
De fapt, sunt prințul din Tir Asleen.
Felicitări!
Nu asta...
Voiam să zic că probabil de asta am ajuns aici.
Sunteți în război?
Nu.
Nu eram când am plecat.
Atunci, cine te-ar răpi?
Nu știu.
Am avut mult timp să mă gândesc, asta-i tot ce mi-a trecut prin cap.
Sau am cel mai plictisitor coșmar din lume.
Aveam, înainte să...
Ce?
Nu contează.
Ascultă, prințule Norocosul cel Scârbos sau cum te-o chema,
nu știu cum ești obișnuit,
dar nu sunt o tută de la palat care se pierde cu firea că i-ai dat atenție.
Da, nu... Nu credeam că ești...
Ce? Domnița la ananghie din fantezia ta scârboasă?
- Nu! - Câteva replici istețe,
niște aluzii, să vezi dacă sunt dispusă.
Îți mărturisești o nesiguranță.
„E profund, dă dovadă de empatie, știe să asculte.”
Și, cât ai clipi, ne tăvălim prin paie.
Nu.
Am mai făcut asta, nu mă interesează.
Vreau doar să plec de aici.
Mă cheamă Airk.
Nu-mi pasă.
Și am pe cineva, așa că...
Bravo ție!
Da. E grozavă.
Lucrează la...
Ascultă!
Și eu vreau să scap de aici la fel de mult ca tine,
dar sunt sigur că suntem captivi
până se întorc chestiile care ne-au adus aici.
Le-ai văzut?
Sunt monștri.
Dar n-am văzut pe nimeni de când am sosit.
- În afară de tine. - Și ai încercat să pleci?
Da. Am mers cu zilele sau săptămânile.
Dar, cumva, cetatea...
m-a adus...
Ce e?
Kit!
Rezistă!
Kit!
E în regulă!
Aici sunt.
Trăiești. E în regulă.
Haide!
Veniți!
Ar trebui să încerci.
- Poftim? - Să vezi dacă merge.
Vrei să spui...
Nu.
Nu faci așa ceva la întâmplare.
E nevoie de momentul ideal,
ca un atac în peștera unui șarpe sau înfruntarea Negustorilor Morții.
Sau când îți vizitezi mama după ce n-ai mai văzut-o doi ani.
Ar trebui să mai trec pe la mama.
Marea Fărâmată.
Unde se sfârșesc hărțile și începe ultimul nostru test.
Care e testul?
Trebuie s-o traversăm pe jos.
Chiar trebuie?
Niciunul dintre cei care au încercat nu s-a mai întors.
Doar așa putem ajunge la Cetatea Străveche.
Atunci, să mergem!
Nu.
Ai nevoie de odihnă.
Mă simt bine.
Kit!
Cred că toți avem nevoie de odihnă.
Ne trebuie provizii.
Hrană și apă. Trebuie să ne uscăm hainele.
E cineva?
E cineva acasă?
E cineva?
Nu e nimeni aici?
N-am nimic.
Doar m-am dezechilibrat.
Există și morți mai urâte.
Ce vrei?
Doamne!
Visez și voi sunteți rodul imaginației mele.
- Mi-e teamă că nu. - Demonstrați-o!
Că suntem reali?
Nu puteți, nu?
Sau poate că eu sunt rodul imaginației voastre.
Sau suntem toți spirite în visul unui zeu răzbunător
care are o mică indigestie.
Haide! Încetișor!
- Ce ușurare, nu? - Ce anume?
Să știi că nu contează.
Nimic nu contează.
Aveți gologani?
Am aur, ceva nestemate, diamante, safire, rubine.
Dar n-am stat niciodată la un han acceptabil.
Nu prea am clienți în afara sezonului de crabi giganți,
dar nici atunci nu mai e ce-a fost.
- Ce-i ăsta? - E un mudmander.
Sania de nămol a lui Zeb.
Poate fi închiriată, dacă vreți să vizitați numeroasele golfulețe
și ostroave ale Coastei de Răsărit.
Și dacă am vrea să mergem mai departe cu ea?
Willow e bogat, așa că...
Da, cât ne costă s-o cumpărăm?
Hai să discutăm după cină!
După cum arătați, v-ar prinde bine o masă caldă.
Spre norocul vostru, sunt un bucătar excelent.
Înfulecați, oameni buni!
- Ai sare? - Sare?
Sare.
Uite-o!
Nici n-avea nevoie de sare.
Clar are nevoie de sare.
Scuză-mă!
Ești din Cashmere?
Da. Ai fost pe acolo?
Cu multă vreme în urmă.
Îl știi pe unul, Phil?
- Nu, din câte-mi amintesc. - Bine.
E un imbecil.
Ce cauți aici singur?
Am fost războinic.
Paladin de Cashmere.
Unul dintre cei trei trimiși să salveze prințesa
care fusese răpită de slugile unei puteri întunecate, și pe care o iubeam,
deși era logodită cu...
Cu cine?
Nu, stai puțin!
Asta e altă aventură.
În asta trebuia să găsesc o fântână fermecată,
care oferea oricui bea din apa ei...
Nu, nu-i nici asta.
Nu știi în ce aventură ai fost?
Sunt atâtea aventuri și bătălii,
și atâția pretendenți la tron,
că uneori mi se amestecă în minte.
Dar ce-ți amintești?
Anii numeroși în care am bântuit Marea Fărâmată.
Cizmele ne putrezeau, săbiile rugineau în teacă.
Până uitam cum ne cheamă și ce căutăm.
În cele din urmă, ne atacam între noi.
Ne ucideam unul pe celălalt.
Ce e dincolo de Marea Fărâmată?
Unii spun că ajungi la marginea lumii și cazi.
Alții vorbesc despre un leviatan,
un monstru oribil, a cărui vedere te face să-ți pierzi mințile.
Dar adevărul pe care-l știu eu e că...
Nu e nimic dincolo de ea.
Marea se întinde la nesfârșit.
Doar pentru că tu n-ai găsit nimic nu înseamnă că nu există.
Există.
O să vedem dacă-i așa.
Da.
O să vedem.
Când mă înecam, l-am văzut pe Airk.
Și Baba întindea mâna să-l apuce.
Nu cred că mai are mult timp.
Fata nouă!
Unde ești?
Incredibil!
- Să mergem! - De ce? Ce-i acolo?
Nu știu, dar...
Dar știu că n-ar trebui să fim aici.
Dacă e ieșirea?
Singura ieșire.
Nu e.
Cum putem ști, dacă nu încercăm?
Fă ce vrei!
Stai! Îmi pare rău.
Te rog...
nu coborî treptele alea.
Bine. Promit.
Doar că...
Ce?
Cred că știu de ce suntem aici.
Ce știi despre Cashmere?
Ce știe toată lumea.
Cercul Paladin, Turnul de Fildeș, străzi decorate cu piatra lunii.
E foarte frumos.
Zidurile înalte ne protejează și ne izolează.
Avem reguli
și, câtă vreme le respecți, n-o să-ți lipsească nimic.
Doar că...
Ce anume?
Se vorbea despre un cult secret
care venera o magie antică a sângelui,
numită Ordinul lui Wyrm.
Actele de răzvrătire au fost mai întâi mărunte.
Profanări, incendii, nelegiuiri cu făptași necunoscuți,
dar efectele erau mereu evidente.
Într-o noapte, au intrat cu forța în turn,
au ucis paznicii și au răpit-o pe prințesă.
De ce? Ca să obțină puterea?
Poate. Nu știu.
M-am trezit aici.
Ai fost oribilă când ți-am spus că sunt prinț!
- Erai cu nasul pe sus. - Nu!
„Sunt prințul din Tir Asleen. Vrei să freci rufe pe abdomenul meu?”
De fapt, n-am... În primul rând, nu vorbesc așa!
- Ba da. - Ba nu.
Ba da, dar ești mai puțin enervant decât mă așteptam.
- Tot n-o să te sărut. - Nici nu m-am gândit la asta.
Ba da, te gândești la asta și acum.
Vrea cineva micul-dejun?
Pot să vă fac niște ouă imediat.
Luăm orice merinde îți prisosesc, dar trebuie să plecăm.
Poftim? Unde?
Dincolo de Marea Fărâmată.
În starea ta nu poți pleca nicăieri.
Și nici piticania.
Mai stați, întremați-vă!
Te simți bine?
Vine vreme rea.
Mai bine așteptați să treacă.
Știți ce? Poate că are dreptate.
Ce mai contează o zi în plus,
când o să fim pe Marea Fărâmată pe vecie?
Bine.
Rămâi!
N-avem nevoie de tine.
Cine vrea omletă?
Puteai să spui că le vrei poșate.
Trebuie să plecăm imediat!
Iarăși?
Hai, sus!
Repede, urcați pe chestia aia!
Repede, tâmpiților!
Zboară, creatură de noroi!
Zboară ca vântul!
Stai liniștită, tăticul are harpon.
Mai repede!
Boorman, folosește Luxul!
- Nu! - De ce?
Există un moment perfect pentru el, și nu e ăsta.
- Elora, bagheta! - Ce să fac?
Adună-ți sentimentele de iubire, implicare și devotament și...
A fost pe-aproape.
Dă-te, Boorman!
Scapă de el, Boorman!
Elora, nu!
Elora!
Pe mine mă vânează.
Ți-am povestit
când am crezut că am prins un oposum, dar era porc-spinos?
Mi-au scos 30 de țepi din picior.
Spuneai că erau vreo trei.
Nu, sigur erau mai mult de trei.
Dar, de fiecare dată când smulgeau unul,
foloseau aceeași metodă infailibilă de a amorți durerea.
Și acum începe nebunia adevărată.
Am zis: „Mută-te cu mine!”
Și ea a răspuns: „Vrei să mă mut cu tine?”
Am spus: „Știi... Dacă vrei să te muți cu mine, poți s-o faci.”
Dar, vezi tu,
cred că și-a dat seama că nu-mi doream asta, așa că...
Trebuie să oprim.
Mudmanderul ăsta se agită.
Trebuie să se odihnească sau ce-or face mudmanderii ca să-și recapete energia.
Ce facem și noi, amice.
Se împerechează.
Bine, hai la masă!
Dacă nu te superi, nu mușca mâna care te hrănește!
Așa. E în regulă.
O să-ți spun Kenneth,
după personajul principal al farsei romantice pe care o scriu.
Ai fost impresionant azi.
Ce ai folosit?
Flautul meu.
A fost instinctiv.
V-am ascultat pe tine și pe Elora.
Obiectele importante pot fi conductori, dar magia e în tine.
Hai să ne antrenăm!
Ce s-a întâmplat mai devreme, pe sanie?
- M-am blocat. - De ce?
- Nu contează. - Ce faci?
Iau iubirea și restul porcăriilor din mijlocul pieptului,
le las să se acumuleze, apoi le lansez prin baghetă.
Bine.
Adversarul n-o să-ți spună când...
Bine.
Ce am învățat?
Că ești rău?
Sigur.
Dar și că trebuie să înveți să te aperi înainte să ataci.
O simplă vrajă pavăză, hither tuatha, o să respingă majoritatea blestemelor.
Ca de fiecare dată, trebuie s-o rostești din suflet.
Nu uita, simplitate, intenție și, cel mai important, respirația!
Echilibrată.
Ai ratat.
În lupta cu un adversar care-ți vrea cu adevărat răul,
trebuie să fii pregătită pentru orice.
Ridică-te!
Vino cu mine!
Bine.
Unde mergem?
Vrei să luptăm? Acum?
Elora nu e singura care trebuie să se pregătească de luptă.
Dar să nu mai îndrăznești să mă menajezi!
Hai, concentrează-te!
Nu la rivalitățile tale mărunte, ci la ce ai de făcut.
Știu ce faci.
Ce fac?
Șiretlicul Minettei.
Adversarul crede că te cunoaște, că-ți poate anticipa următoarea manevră.
Dar îi dejoci așteptările.
Pare frustrant.
Da, poate fi frustrant.
Mai ales că îți doreai să lupți cu acel om de ceva vreme,
dar circumstanțele nu v-au permis s-o faceți.
Poate că asta îl forțează să greșească,
îl expune în fața unui atac neașteptat.
- Asta e strategia. - Te iubesc!
Lupți murdar.
Era și timpul.
E adevărat...
te iubesc.
Da?
Da.
Atunci, taci și fă ceva în privința asta!
Încă nu dai tot.
Adună-ți toate puterile!
Folosește-ți emoțiile, imaginația!
Vrei s-o învingi pe Babă?
Arată-mi! Ce mai aștepți?
- Încetează! - Cu ce?
Nu mă mai provoca!
N-o să meargă.
Adică vrei să-ți ignori sentimentele?
Nu vreau să te rănesc.
Dar ce vrei să faci?
- Îl scap pe Airk. - De ce?
Pentru că-l iubesc.
Ce iubești la el?
Zâmbetul drăguț? Faptul că e prinț?
Sau poate ideea că-l voiau toate fetele, dar el te-a ales pe tine.
A fost bun cu mine.
Și nimeni nu mai fusese bun cu tine până atunci?
Nu ți-a zâmbit niciun grăjdar?
Ce vrei să spun?
Îndoiala, invidia, orgoliul, foamea.
Acceptă părțile astea din tine,
pentru că doar așa o să le poți stăpâni.
Vreau să fii sinceră.
Willow! Nu!
Willow!
Să îndrăznesc să întreb de unde știm că mergem în direcția bună?
A mai remarcat cineva că zilele se lungesc și nopțile se scurtează?
Da.
Și mâncarea e pe sfârșite.
- Vrei să ne întoarcem? - Da.
Nu.
Vraja pe care ai folosit-o împotriva mea era în pnakotică.
Da?
Da.
Unde ai învățat-o?
În Nockmaar.
Din Malatrium.
Baba s-a temut de tine de dinainte să te naști.
O să încerce să-ți slăbească hotărârea, să te manipuleze.
Cum?
Nu te privește, nu-i așa?
Ba da, dacă reușește.
Duceți-mă unde mergem!
Și apoi?
O s-o ucid pe vrăjitoare.
Nu eram fericită.
- De ce nu? - Ar fi trebuit să fiu.
Aveam tot ce-mi puteam dori,
dar nimic nu putea alunga sentimentul sâcâitor că ceva nu era în regulă.
Cu ce?
Cu Cashmere.
Regulile pe care le respectam, ce puteam să gândim, să spunem, să ne dorim.
Dacă eu îmi doream altceva?
Ceva ce nu îmi era permis?
Sau era periculos?
N-ar trebui să faci ceva doar pentru că asta ți se cere.
Tu nu faci ce ți se cere?
Mie nu mi se cere nimic.
- Și ce o să faci? - Nu știu.
Mă însor cu Porumbița, întemeiez o familie.
Porumbița?
De fapt, o cheamă Brünhilde.
Bine.
Apoi apăr tărâmul.
Apăr tărâmul și sunt cel mai bun frate,
soț, tată și fiu posibil.
Pentru că asta faci când ai onoare, nu-i așa?
- Tu ce vrei? - Să fiu liberă.
Să-mi ascult impulsurile, să spun ce gândesc.
Știi...
Nu pot.
- Da, a fost o prostie. - Nu pot.
- Nu. - Îmi pare rău.
Nu, n-ai de ce.
- O iubesc... - Pe Porumbiță.
Da.
Da. Și trebuie să mă întorc la ea.
Cred că știu cum ai putea pleca acasă.
Sunt aici dinaintea ta.
De fapt, sunt aici de multă vreme.
M-am ascuns de tine pentru că am făcut greșeli.
Am crezut în cine nu trebuia
și am vrut să mă asigur că ești de încredere.
Am fost și eu ca tine cândva,
victima temerilor și minciunilor de care a trebuit să mă dezvăț.
Tu m-ai adus aici.
- Faci o criză. - Da. Un pic.
E firesc.
Așa începe mereu.
Ce anume?
Crezi că știi ce e real și ce nu,
ce e lumina și ce e întunericul,
ce e bine și ce e rău.
Doamne!
Uită tot ce știi sau crezi că știi
și vino cu mine!
I-am auzit glasul tatălui meu.
Mă striga.
Când?
De dincolo de sigiliu.
Din lumină.
Ce e Wyrm?
Dacă magia e sângele universului,
Wyrm se hrănește cu ea.
A fost închis cu mult timp în urmă dincolo de suprafața lumii
și așteaptă adormit.
Și când se trezește?
Tată! Am nevoie de tine acum!
N-am avut puterea să-l țin la distanță.
Te rog!
Trezește-te!
Iartă-mă! Visai.
Nu era un vis.
Visez și eu.
E unul care se tot repetă.
Al tău cu ce e?
Sunt la o nuntă, sunt în pielea goală.
Toată lumea râde de mine.
N-are logică,
pentru că arăt fenomenal dezbrăcat.
- Și am un superb... - Bine, taci!
Nu știu ce să fac.
Cu cât mergem mai departe, cu atât pare mai deprimat.
Cred că ne apropiem.
De cetate.
Cred că o simte.
Oprește-te!
Ce e?
Nu te scărpina!
Faci mai mult rău așa.
Vreau să fiu singur cu el o vreme.
Tată!
Am nevoie de tine acum!
Cât crezi că mai avem?
Am spus că o să ajungem și o să ajungem.
Mă asiguram că mai crezi asta.
Suntem pe mare de multă vreme.
De săptămâni...
Luni întregi.
Nici nu-mi mai dau seama.
Tu știi?
Nu.
Mi-e dor de Mims.
Dacă ai putea vorbi cu ea acum, ce i-ai spune?
Rezistă, micuțo!
Vin acasă în curând.
Ar trebui să dormi.
Nu sunt obosită.
Nu ești de folos nimănui slăbită.
Te-am împiedicat...
să mergi după tatăl tău.
- Dar mi-ai salvat viața. - Da.
Nu știu de ce a făcut Madmartigan ce a făcut.
Nici măcar nu mi-l amintesc.
Dar nu cred că m-a pus mai presus de tine.
Și nu cred că nu te-a iubit.
Din tot sufletul.
Eram geloasă pe tine.
Nu fiindcă tu ești Aleasa, iar eu nu,
ci pentru felul în care oamenii...
Nimic din ce mi-am dorit nu a venit de la sine.
Ce ți-ai dorit?
Să fiu curajoasă.
Și iubită.
Și să nu fiu prințesă.
E amuzant.
Eu îmi doream asta.
Sunt demn de asta.
Mims, ascultă-mi vocea!
Comunică cu mine!
Tată?
Mims, ești teafără?
Ești în siguranță?
Sunt bine.
Am fost foarte îngrijorat.
Am avut o viziune.
Silas a venit acasă.
Asta e...
Silas e mort.
Nu știam.
L-am primit.
Tu nu erai acolo să ne protejezi.
Erai plecat în una dintre aventurile tale.
Ca data trecută.
Cum e în aventură, tată?
Te distrezi?
Visezi!
- Trebuie să plec acasă. - Nu poți.
Avem nevoie de tine. Eu am nevoie de tine.
Când Kiaya avea nevoie de mine eram plecat.
Și când m-am întors era prea târziu.
Ranon mă considera vinovat.
De asta a fugit.
Doar Mims mi-a mai rămas.
E mâna Babei.
Încearcă să ne despartă
pentru că se teme de ce putem face împreună.
- De unde știi că nu e real? - Nu înțelegi?
Ne-ai ucis!
A trebuit s-o fac.
N-aveam de ales.
Ce a făcut?
- L-a eliberat pe Kenneth. - Era bolnav!
Dacă nu-l eliberam, murea.
Da? Acum noi o să murim.
Suntem la sute de leghe de țărm.
Nu putem merge mai departe, nu ne putem întoarce.
Nimic n-a mers așa cum ar fi trebuit!
Trebuie să mergem pe jos.
Asta ai spus.
Că o traversăm pe jos.
Cât să mergem? Până murim de foame?
Nu mai avem mult.
Suntem aproape.
Fac orice-mi ceri.
Nu te teme!
Acum ești în grija noastră.
Aproape am ajuns.
Nu știam cât avem de mers.
Mama ta mi-a spus înainte să plecăm că n-o să te dai bătută.
Și că o să vină o vreme când va trebui să te aduc acasă.
Crezi că a venit acea vreme?
Nu.
Cred că trebuie să iei singură hotărârea asta.
Vezi asta?
Ce? Craniul uriaș?
Da.
Verificam doar.
Nu sunt cine credeam că sunt, Gray.
Dar cine ești?
Un nimeni.
Te simți bine?
E ciudat.
Când eram mic mă jucam de-a vrăjitorul.
Vizitam lumi bizare, mă luptam cu monștri.
Nu credeam că o s-o fac și în realitate, darămite cu Elora Danan.
Când ajungem la cetate, știu că o să-l salvezi pe Airk
și o să fiți împreună.
Pentru că-l iubești.
Eu nu-l iubesc pe el, dar te iubesc pe tine.
Graydon...
E în regulă.
Nu-ți cer să mă iubești și tu.
Voiam să-ți spun pentru că, fără tine,
n-aș fi devenit bărbatul care mi-am dorit mereu să fiu.
Doamne!
Imposibil!
Poate am greșit drumul pe undeva.
Da, ar fi trebuit s-o luăm la stânga.
Am traversat marea. Am trecut testul.
Cetatea ar fi trebuit să fie aici.
Nu e.
Dar trebuie să fie!
Eu mă întorc.
Și eu.
Am mers cât am putut de departe, Elora.
Nu.
Nu așa se sfârșește.
Dar cum se sfârșește?
În Cetatea Străveche.
Cu bagheta ruptă și cu mine...
moartă.
Poftim?
Asta a fost viziunea lui Willow cu mulți ani în urmă.
De asta n-a vrut Sorsha ca el să mă antreneze.
De asta a vrut să mă ascundă.
Dacă înfrunt Baba, așa se sfârșește.
Nu-i așa?
De unde știi?
Mi-a arătat ea.
Baba? Ai intrat în legătură cu ea?
Minunat!
Ea ne-a adus aici.
Credeam că pot schimba soarta.
Dar nu sunt un mare vrăjitor.
Sunt doar un fermier care a avut noroc.
Și nu mai pot să mă prefac.
Nici eu.
Nu vreau să fiu Elora Danan.
Vreau să merg acasă.
Ghinion!
Ți-e frică.
Și mie îmi e.
Dar știi ce?
Nu las frica să decidă.
N-o las să mă definească.
Nu-i ofer ei puterea asta.
Ți-o ofer ție.
N-am crezut în nimic toată viața.
Dar cred în tine.
Nu știu ce să fac.
Ba știi.
Amândouă știm.
Uitați-vă în jur!
S-a terminat.
Nu putem s-o luăm decât înapoi.
- Ești gata? - Da.
O facem împreună.
Milady?
Sumbru.
Foarte.
Subtitrarea: Robert Ciubotaru