Esedezem, hadd intézzem!
- Együtt mentjük Willow-t. -És Kitet.
És mindenkit, akit elraboltak.
A WILLOW ELŐZŐ RÉSZEIBŐL
- Te vagy Willow. - De te nem vagy Madmartigan.
Üdvözlet!
Melyik közületek Elora Danan?
Mads húsz év után megkeresett,
hogy magával hívjon egy újabb kalandra.
- A Mellvért miatt. - Itt van!
Nem működik ez a vacak.
Akkor derítsük ki, nálad működik-e, kölyök!
Kit! Hallasz engem?
Azért vállalta a küzdelmet odaát, mert hitt abban,
hogy egyikőtök megóvja idefent, ami számít.
Mi az, ami számít?
Elora Danan.
Most tűnj el innen!
Visszahozhattam volna,
hogy végre megértsem, hogy miért választott mindig téged!
A látomásodban...
a Banya ellen ő harcol.
Bármit teszek: a világunkért neki meg kell halnia.
Van ott valaki?
Valaki?
Megtennéd...
hogy kiengedsz?
VII. fejezet A Törött Tengeren túl
Mióta?
A fény változik.
Az idő...
A felhők csak rohannak.
A nap nem megy le,
sosem lesz holnap.
De lesz. Majd egyszer.
Honnan tudod?
Semmi sem tart örökké.
Nyugodtan igyál belőle!
A színét nem értem, de az íze... jó.
Kóstoltad?
Te honnan jössz?
Kasmírból.
Tényleg?
Én Tir Asleeenből.
- Ami egy királyság a völgyben... - Tudom, hol van.
Az jó.
Én vagyok a herceg odaát...
Gratulálok.
Nem. Nem azért...
Csak azt hiszem, emiatt vagyok itt.
Háborúztok?
Nem.
Vagyis tudomásom szerint.
Akkor ki rabolt el?
Nem tudom. Nem tudom.
Sok időm volt végiggondolni, de eddig jutottam.
Persze lehet, hogy egy iszonyatos rémálomban vagyok.
Vagyis voltam, amíg...
Amíg mi?
Semmi. Semmi.
Figyelj, Nyálcsimbók Ficsúr herceg, vagy mi a neved,
nem tudom, hogy megy otthon,
de én nem udvari liba vagyok, aki elolvad, ha rám pillantasz.
Ja, nem, nem gondoltam...
Hogy én leszek a bajba jutott hölgy a perverz kalandjátékodban?
- Nem! - Szellemes ugratás,
pár laza célzás, hogy befűzhetsz-e,
a gátlásaidról vallasz.
„Hű, de mély a srác! Együttérző, és figyel rám.”
És hopp, már vízszintesben is vagyunk.
Na jó, nem, én...
Elégszer jártam az úton ahhoz, hogy tudjam, nem vezet sehova.
Engem csak a kijutás érdekel.
Airk a nevem.
Nem érdekel.
És képzeld, járok valakivel...
Örülök.
Ja, aki csodás.
A konyhán dolgo...
Jó, figyelj!
Én is ugyanúgy ki akarok jutni, mint te,
de szerintem, csapdában vagyunk,
míg az elrablóink vissza nem térnek.
Láttad őket?
Szörnyek.
De senkit nem láttam, mióta itt vagyok.
- Csak téged. - Próbáltál elmenni?
Igen. Mentem napokig, hetekig.
De a város valahogy csak úgy...
egyszer csak...
Mi az?
Kit!
Tarts ki!
Kit!
Semmi baj.
Foglak már. Foglak már.
Túlélted, semmi baj.
Gyere!
Gyertek!
Tégy egy próbát!
- Mi? - Hogy működik-e.
Úgy érted, csak...
Nem, nem.
Az ilyet nem lehet csak úgy bevetni.
Ehhez időzítés kell,
mondjuk, berohansz egy kígyóbarlangba, vagy Halálosztókkal kerülsz szembe.
Két éve először látogatod meg anyádat.
Tényleg, már időszerű volna.
A Törött Tenger.
Mely a térképek végét és a próbánk kezdetét jelzi.
Mi a próba?
Átgyaloglunk rajta.
Biztos ez?
Mert, akik elindultak, sosem tértek vissza.
Ez az egyetlen módja annak, hogy elérjük az Időtlen Várost.
Akkor rajta!
Nem.
Pihenned kell.
Nincs baj.
Kit...
mindenkire ráfér a pihenés.
Utánpótlás kell.
Étel és víz. Hogy megszárítkozzunk.
Hahó!
Van itt valaki?
Hahó!
Van itt valaki?
Nincs baj.
Csak megszédültem.
Nem is olyan szörnyű halál.
Mi?
Egek!
Ugye, álmodom, és a képzeletem szüleményei vagytok?
- Bocs, nem. - Bizonyítsd!
Hogy igaziak vagyunk?
Nem megy, igaz?
Tán én vagyok a tiétek szüleménye.
Vagy mind fantomok vagyunk egy vérszomjas isten álmában,
csak mert emésztési problémái vannak.
Nagyszerű. Jó, lassan!
- Felszabadító, nem? - Mi?
Hogy mit sem számít.
Ahogy más sem.
Adtok pénzt?
Van arany, pár ékkő, gyémánt, zafír, rubin.
És egyszer sem szálltunk meg fogadóban!
Nincs túl sok vásárlóm a kolosszusrák szezonján kívül,
és már az sem olyan, mint régen.
- Ez meg mi? - Egy mocsármászka.
Zeb iszapszánja.
Kibérelhető túrákra, ha érdekelnek a Keleti Part látványos barlangjai
és szigetecskéi.
És mi van, ha kicsit messzebbre vinnénk?
Most, hogy Willow tömve van...
Igen, mi az ára?
Beszéljük meg vacsora után.
Úgy látom, rátok fér a meleg étel,
és szerencsétekre páratlan szakács vagyok.
Egyetek bátran!
- Adnál sót? - Sót?
Sót.
Itt van.
Na jó, azt hiszem, mégsem kell só.
Én kérem a sót.
Elnézést.
Csak nem kasmíri?
De. Jártál ott?
Réges-régen.
Nem találkoztál egy Phil nevű alakkal?
- Tudtommal nem. - Helyes.
Óriási seggfej.
Mit csinál itt kint egyedül?
Nos, harcos voltam.
Egy kasmíri paladin.
A hármak egyike, akit a hercegnőért küldtek,
miután egy sötét erő szolgái elragadták, és akit szerettem.
Habár megfosztotta a tróntól a...
Kicsoda?
Ne, ne, egy pillanat.
Az egy másik küldetés.
Ezen egy bűvös szökőkutat kerestünk,
ami, ha valaki egyszer is ivott a vizéből...
Várjunk, ez sem az.
Nem emlékszik a küldetésre?
De, csak a sok küldetés meg csata
meg versengés a trónért
néha egyszerűen összemosódik.
Mi az, amire emlékszik?
Évekig bolyongtunk a tengeren.
Rothadt a csizmánk, a kardunk berozsdállt a hüvelyben.
Elfelejtettük, kik vagyunk. Hogy mi az, amit keresünk.
És végül egymásnak estünk.
Megöltük egymást.
Mi van a tengeren túl?
Egyesek szerint elérjük a világ végét, és lezuhanunk.
Mások egy leviatánról beszélnek.
Olyan irtózatos, hogy a puszta látványa elveszi az eszedet.
Én tudom az igazságot.
Semmi sincs ott.
A tenger sosem ér véget.
Csak mert a bácsi nem talált semmit, nem jelenti, hogy nincs ott.
Ott van.
Kiderítjük.
Igen.
Úgy lesz.
Fuldoklás közben Airket láttam.
És ahogy a Banya érte nyúlt.
Azt hiszem, fogytán az ideje.
Hé! Új lány!
Merre vagy?
Ez itt hihetetlen.
- Gyere, menjünk! - Mi van arra?
Nem tudom, csak...
Tudom, hogy nem lehetünk itt.
És ha ez a kiút?
Az egyetlen kiút?
Nem az. Jól van?
De előbb nem kéne kipróbálnunk?
Tégy, amit akarsz!
Várj! Bocsáss meg!
Csak kérlek...
ne menj le a lépcsőn!
Nem megyek. Ígérem.
Ez itt...
Mi az?
Lehetséges, hogy tudom, miért vagyunk itt.
Mennyit tudsz Kasmírról?
Csak, amit mások is.
A Paladinok Köre, Elefántcsonttorony, holdkő járdakövek.
Olyan gyönyörű!
Magas falak óvnak minket. Körülzárnak.
Szabályok.
Ameddig követed őket, addig nem vesznek elő.
Csakhogy...
Mi az?
Beszéltek egy titkos szektáról,
amely valamilyen ősi vérmágiát imád.
A Féreg Rendje néven.
Először csak finoman zendültek.
Gyalázások, tüzek, névtelen bűncselekmények,
de ott hagyták a nyomukat.
Egy éjjel betörtek a toronyba,
megölték az őröket, és elvitték a hercegnőt.
Miért? A hatalomért?
Lehet. Nem tudom.
Itt ébredtem.
Hogy leszúrtál, amikor elmondtam, ki vagyok!
- Olyan nagyképű voltál! - Nem!
"Én vagyok a herceg odaát, nem reszelsz sajtot a hasamon?"
Nem igaz, nem is... Először is, nem így beszélek.
- Pedig igen. - Nem igaz.
De, így beszélsz, viszont utálatosabbat vártam.
- Akkor sem smárolok, vagy ilyesmi. - Eszembe se jutott.
Dehogynem. Most is épp arra gondolsz.
Reggelit valaki?
Szívesen felütök néhány tojást.
Elfogadunk némi élelmet, de tovább kell mennünk.
Mi? Hova?
A Törött Tengeren túlra.
Nem vagytok olyan állapotban, hogy elindulhassatok.
Még a csipisz sem.
Ugyan! Pihenjetek!
Jól vagy?
Csúnya idő érkezik.
Okosabb kivárni.
Lehet, hogy igaza van.
Nem tudom, mit számít még egy nap,
amikor majd a Törött Tengeren kóficolunk majd kábé örökké.
Semmi baj.
Maradhatsz.
Nincs rád szükség.
Rántotta jó lesz?
Kérheted buggyantva is!
El kell tűnnünk, azonnal!
Már megint!
Másszatok fel!
Gyorsan! Fel, az izére!
Iszkiri, gyorsan!
Suhanj, te sárdög!
Suhanj, mint a szél!
Nyugi! A papi szigonnyal készült.
Gyorsan!
Boorman, a Lux! Hajrá!
- Nem! - Miért nem?
Mert lesz egy tökéletes pillanat. És ez nem az.
- Elora! A pálcát! - Mit csináljak?
Minden szeretetedet, elszántságodat odaadásodat gyűjtsd össze...
Majdnem.
Menj már, Boorman!
Szabadulj meg tőle!
Elora, ne!
Elora!
Engem akar.
Meséltem már, amikor
az hittem, oposszumot fogtam, de tarajos sül volt?
És vagy 30 tüske volt a lábamban.
Azt mondtad, csak három.
Nem, több volt, mint három.
A lényeg, hogy amikor kihúzták őket,
pofonegyszerű volt a fájdalomcsillapítás.
Na és itt válik eszelőssé.
Mondom neki: "Költözz be!"
Erre ő: "Te ezt szeretnéd?"
Erre én: "Figyelj már, ha be akarsz költözni, költözz be!"
De tudod,
szerintem megérezte, hogy én nem igazán akarom...
Meg kell állnunk.
Ez a mocsármászka-izé elég punnyadt.
Pihennie kell, vagy amit ezek csinálnak, hogy felfrissüljenek...
Azt, amit mi.
Párzanak.
Na jó. Gyere! Enned kell.
Csak ígérd meg: nem harapsz a kézbe, ami etet.
Ez az. Jól van.
Mától a neved Kenneth,
A romantikus bohózatom főhőse után.
Elképesztő volt, amit ma tettél.
Mi volt az, amit használtál?
A furulyám.
Csak úgy ösztönösen történt.
Onnan, hogy hallgattalak benneteket.
A tárgyak vezethetik a bűbájt. De belőled fakad.
Hé!
Gyakoroljunk!
Mi történt korábban? A szánon?
- Lefagytam. - Hogyhogy?
- Nem fontos. - Mi a teendő?
A szeretetet meg a többi hülyeséget középen
felhalmozni, és kilőni a pálcámból.
Jól van.
Az ellenfeled nem figyelmeztet...
Jó.
Nos? Mit tanultunk?
Hogy kicsit gonosz vagy?
Persze.
Továbbá, hogy védekezned kell, mielőtt támadsz.
Egy sima pajzsbűbáj, hither tuáthá. Visszaver jó pár rontást.
És, mint mindig, komolyan is gondold!
Ne feledd: egyszerűség, szándék és, ami a legfontosabb, levegő.
Középre.
Mellé.
Ha olyannal küzdesz, aki tényleg bántani akar,
fel kell készülnöd mindenre.
Talpra!
Gyere velem!
Rendben.
Hova megyünk?
Vívni akarsz? Most?
Itt nem csak Elorának kell készen állnia.
De most nehogy győzni hagyj!
Hé, figyelj!
Ne a langyos versengésre, hanem arra, ami fontos!
Tudom, hogy mi ez.
Na, mi?
A Minetta trükk.
Az ellenfél azt hiszi, kiismert, hogy tudja, mi a következő lépésed.
De folyton kijátszod az elvárásokat.
Elég dühítő lehet.
Igen. Nagyon is az.
Főleg, ha már vágyod a vele való harcot,
csak a körülmények állandóan közbeszólnak.
Talán hibára akar kényszeríteni,
vagy sebezhetővé tesz valami váratlanra.
- Ez nagyon ravasz. - Szeretlek.
Mocskos húzás.
Na végre!
De én tényleg...
szeretlek.
Igen?
Igen.
Akkor csitt, és csinálj valamit!
Még mindig visszafogod.
Mélyebbre kell ásnod.
Használd az érzéseidet, a képzelőerődet!
Le akarod győzni a Banyát?
Akkor mutasd meg! Mi a csudára vársz?
- Hagyd abba! - Mit?
A heccelést.
Nem jön be.
És hogy elnyomod az érzéseidet?
Nem akarlak bántani.
És mit akarsz?
- Hát Airket. - Miért?
Mert szeretem őt.
Mit szeretsz benne?
A mosolyát? Azt, hogy herceg?
Hogy a többi lány is akarta, de téged választott?
Kedves volt hozzám.
És előtte senki nem volt kedves hozzád?
Egy lovászfiú sem mosolygott rád?
Mit akarsz, mit mondjak?
Kétely, féltékenység, gőg, éhség.
Fogadd el ezeket a részeidet!
Kizárólag így tudod uralni őket!
Őszintének kell lenned.
Willow! Ne!
Willow! Willow!
Megtudhatnám, honnan tudjuk, hogy jó irányba megyünk-e?
Érzitek, ahogy hosszabbodnak a napok az éjszakák kárára?
Igen.
És fogytán az élelmünk.
- Visszaforduljunk? - Jó ötlet.
Ne!
A bűbáj, amit használtál, pnakotic volt.
Igen?
Igen.
Hol tanultad?
Nockmaarban.
A Malatriumból.
A Banya mindig is rettegett tőled.
Gyengévé akar majd tenni. Manipulálni.
Hogyan?
Nem igazán tartozik rád, ugye?
De igen, ha sikerrel jár.
Csak juttassatok el a célhoz!
És aztán?
Megölöm a boszit.
Nem voltam boldog.
- Miért nem? - Lehettem volna.
Megvolt mindenem a világon,
de semmi sem nyomhatta el a mardosó érzést, hogy valami baj van.
Mivel?
Kasmírral.
A törvényekkel. Hogy mit gondolhatsz, mondhatsz, akarhatsz.
És ha valami mást akarok?
Ami nem engedélyezett?
Veszélyes?
Ne azért tégy meg valamit, mert elvárják!
Te nem azt teszed, amit elvárnak?
Tőlem nem várnak semmit.
- Akkor mit teszel? - Nem tudom.
Gerlével egybekelünk.
Gerle?
Igazából Brünhilda.
Értem.
És uralkodom.
Védem a birodalmat. és én leszek a legjobb testvér,
meg férj, meg apa meg fiú, aki csak lehetek.
Mert ezt kell tenned. A becsület diktál.
- Te mit akarsz? - Szabadságot.
Hallgatni az ösztöneimre. Kimondani, amit hiszek.
Tudod...
Nem megy.
- Igaz. Butaság. - Nem megy.
- Nem. - Sajnálom.
Ne, nem kell!
-Én tényleg szeretem... - Gerlét.
Igen, igen.
És vissza kell mennem hozzá.
Azt hiszem, tudom, hogy juthatsz haza.
Én már itt voltam előtted.
Nagyon régóta itt vagyok.
Elbújtam előled, mert sokat hibáztam.
Rossz emberben bíztam meg,
és tudnom kellett, bízhatok-e benned.
Olyan voltam, mint te,
csapdába ejtettek a félelmeim és a saját hazugságaim.
Te vagy az, aki idehozott.
- Most kiborulsz. - Igen. Így van. Kicsit.
Ez érthető.
Mindig így kezdődik.
Mi?
Tudni véled, mi valódi, és mi nem,
mi a fény, a sötétség,
mi a jó, és mi gonosz.
Atyaég!
Most felejts el mindent, amit tudni vélsz,
és jöjj velem!
Hallottam, ahogy az apám
szólongat engem.
Hol?
Az ajtó mögött.
A fényben.
Mi a Féreg?
Ha a varázslat az univerzum vérkeringése,
a Férget az táplálja.
Régóta fogságban van már a világ felszíne alatt.
Ott vár. Szunnyad.
Ha felébred?
Papa! Szükségem lenne rád.
Nem voltam elég erős, hogy kint tartsam.
Kérlek!
Ébredj!
Elnézést. Álmodtál.
Nem álom volt.
Nekem is van.
Ugyanaz újra és újra.
És mi az?
Esküvőn vagyok. Tök meztelenül.
Mindenki körberöhög.
De tök érthetetlen,
mert szenzációsan nézek ki pucéran.
- Csodálatosan szép a... - Jó, itt megállhatsz.
Nem tudom, mit tegyek.
Ahogy távolodunk, egyre lehangoltabb.
Szerintem közeledünk.
Tudod, a városhoz.
Lehet, hogy ezt érzi.
Hé, ezt hagyd abba!
Mit?
A vakarózást.
Csak rosszabb lesz.
Most szeretnék egyedül maradni vele egy ideig.
Papa!
Szükségem lenne rád!
Milyen messze lehetünk?
Nézd, odaérünk, amikor kell.
Csak remélem, még hiszel benne.
Sok idő telt el.
Hetek...
hónapok.
Én már nem is tudom.
Te?
Nem.
Hiányzik Mims.
Ha beszélhetnél vele, mit mondanál?
Tarts ki, picur!
Hazatérek majd.
Feküdj le!
Nem vagyok álmos.
Nem hiányzik, hogy legyengülj.
Fogtalak, nehogy...
az apád után menj.
- Viszont megmentettél. - Igen.
Nem tudom, miért tette Madmartigan azt, amit tett.
Én már nem is emlékszem rá.
De nem hiszem, hogy helyetted engem választott.
És nem hiszem, hogy téged nem szeretett.
Tiszta szívből.
Féltékeny voltam rád.
Nem azért, mert kiválasztott vagy, én meg nem,
csak amiatt, ahogy mindenki...
Nekem sosem jött magától, amit akartam.
Mit akartál?
Bátorságot.
Szerelmet.
Nem hercegnőnek lenni.
Ez vicces.
Én meg igen.
Méltó vagyok rá.
Mims, halld meg a hangom!
Kutass utánam!
Papa?
Mims! Rendben vagy?
Nincs veszély?
Megvagyok.
Úgy aggódtam!
Vízióm volt.
Silas hazajött.
Hiszen...
Silas meghalt.
Mi nem tudtuk.
Beengedtük.
Nem voltál ott, hogy megvédj.
Eltűntél egy újabb kalandra.
Akár a legutóbb.
Milyen a kalandod, papa?
Jól szórakozol?
Csak álmodsz. Csak álmodsz.
- Haza kell mennem. - Nem lehet.
Nekünk segíts! Vagyis nekem!
Kiayának sem tudtam segíteni.
Mire hazaértem, már késő volt!
Ranon engem okolt.
Ezért menekült el.
Nekem csak Mims maradt!
Ez a Banya.
Megpróbál közénk állni,
mert fél, hogy mire lennénk képesek együtt.
- Honnan tudod, hogy nem igaz? - Nem érted?
Nekünk annyi!
Meg kellett tennem.
Nem tehettem mást.
Mit csinált?
- Elengedte Kennethet! - Beteg volt!
Ha nem teszem, meghal!
Igen? Így mi halunk meg.
Seregek százai bárhonnan.
Már nem jutunk előre, nem jutunk hátra sem.
És semmi. Semmi nem megy úgy, ahogy kellene!
Gyaloglunk hát.
Ezt mondtad, nem?
Átgyaloglunk rajta.
Amíg éhen halunk?
Már nem tart soká.
Közel van.
Megteszem, amit kérsz.
Nem kell félned.
Már velünk vagy.
Közeledünk.
Nem tudtam, hogy ilyen messze kell mennünk.
Anyád azt mondta nekem, hogy sosem adod fel.
És lehet, hogy végül én hozlak majd haza.
Itt az ideje?
Nem.
Szerintem egyedül hozod meg a döntést.
Hé!
Látod ezt?
Az óriáskoponyát?
Igen.
Akkor jó.
Másnak hittem magam, Gray.
Ki vagy te?
Egy senki.
Jól vagy?
Vicces.
Kis koromban azt játszottam, hogy varázsló vagyok.
Aki furcsa világokban jár, szörnyekkel harcol.
Nem hittem, hogy valóra is válik. Főleg, hogy Elora Danannel.
Ha a városba értünk, tudom, hogy megmented Airket,
és vár rátok a hepiend.
Mert szereted.
És míg őt nem szeretem, téged szeretlek.
Graydon...
Semmi baj.
Nem kérem, hogy viszontszeress.
Csak elmondom, mert nélküled
sosem váltam volna azzá, aki lenni akartam.
Uramatyám!
Lehetetlen.
Lehet, hogy rossz felé kanyarodtunk.
Na ja. Balra kellett volna.
Átkeltünk rajta, kiálltuk a próbát.
A városnak itt kéne lennie.
De nincs itt.
Lehetetlen!
Visszamegyek.
Ja. Én is.
Eljöttünk, ameddig lehetett.
Nem.
Nem így kell végződnie.
Hogy végződik?
Az Időtlen Városban.
A törött pálcával és velem...
holtan.
Mi?
Sok éve Willow ezt látta egy vízióban.
Sorsha ezért nem akarta, hogy kitanítson.
El akart rejteni.
Mert ha megküzdök a Banyával, ez lesz a vége.
Nem igaz?
Honnan tudod?
Megmutatta.
A Banya? Ti kapcsolatban álltok?
Klassz. Csodás.
Idehozott minket.
Azt hittem, változtathatok.
De nem vagyok nagy varázsló.
Csak egy szerencsés földműves.
És már nem tudom tettetni.
Többé én sem.
Nem akarok Elora Danan lenni.
Haza akarok menni.
Az kár.
Most félsz.
És én is.
De tudod mit?
A félelmem nem határoz meg engem.
Nem lehet, hogy közbelépjen.
Nem adok neki hatalmat.
Inkább neked adom.
Én soha nem hittem semmiben. Sohasem.
De benned hiszek.
Nem tudom. Nem tudom, mit tegyek.
Dehogynem.
És én is.
Nézzétek!
Vége van.
Út csak visszafelé van.
- Kész vagy? - Igen.
Együtt csináljuk végig.
Úrnőm?
Vészjósló.
Nagyon.
A feliratot fordította: Zalatnay Márta