Minä rukoilen, antakaa minun tehdä tämä.
Pelastamme Willow'n. - Ja Kitin.
Ja kaikki muutkin vangit.
AIEMMIN TAPAHTUNUTTA
Olet Willow. - Ja sinä et ole Madmartigan.
Heipä hei.
Kuka teistä on Elora Danan?
Mads löysi minut 20 vuoden jälkeen -
ja pyysi mukaan vielä yhteen seikkailuun.
Etsimään kyrassia.
Puin sen päälle, ei auttanut.
On vain yksi tapa selvittää, toimiiko se sinulla.
Kit. Kuuletko minut?
Isäsi lähti taistelemaan sitä vastaan, mitä tuolla on, -
koska uskoi jonkun teistä suojelevan tärkeintä täällä.
Mikä on tärkeintä?
Elora Danan.
Ala mennä nyt.
Olisin voinut hakea hänet -
ja viimein ymmärtää, miksi hän aina valitsi sinut minun sijaani.
Näkysi.
Näit hänen taistelevan Kääkkää vastaan.
Vaikka tekisin mitä, jotta maailmamme selviäisi, hänen täytyy kuolla.
Onko siellä ketään?
Onko ketään?
Aiotko...
päästää minut ulos?
Luku 7 Pirstaleisen meren takana
Miten kauan?
Valo muuttuu.
Sää...
Pilvet liikkuvat liian nopeasti.
Aurinko ei koskaan laske, -
tämä päivä ei koskaan lopu.
Niin tapahtuu, lopulta.
Mistä tiedät sen?
Koska mikään ei kestä ikuisesti.
Voit juoda sitä.
En tiedä, miksi se on tuon väristä, mutta se maistuu hyvältä.
Joitko sitä?
Mistä olet kotoisin?
Cashmirista.
Todellako?
Minä olen Tir Asleenista.
Se on kuningaskunta... - Tiedän, missä se on.
Aivan. Selvä.
Olen itse asiassa Tir Asleenin prinssi.
Onneksi olkoon.
En minä... En aikonut...
Piti sanoa, että siksi kai olen täällä.
Oletteko sodassa?
Emme.
Tai ainakaan silloin, kun lähdin.
Kuka sitten sieppaisi sinut?
En tiedä. En tiedä.
Minulla on ollut paljon aikaa miettiä sitä, enkä ole keksinyt muuta.
Tai olen kaikkien aikojen tylsimmässä painajaisessa.
Ainakin se oli, kunnes...
Kunnes mitä?
Ei mitään.
Kuules, prinssi Niljakas, tai mikä nimesi onkin, -
en tiedä mihin olet tottunut, -
mutta en ole palatsin bimbo, joka vavahtaa, kun räpytät silmiäsi.
Niin, ei. En pitänyt sinua...
Luulitko neidoksi ahdingossa sairaassa fantasiassasi?
En! - Nokkelaa läppää -
ja vihjauksia nähdäksesi, olenko otollinen.
Sitten vähän epävarmuutta.
"Hänessä on syvyyttä, empatiaa, ja hän osaa kuunnella."
Ja tuota pikaa pyöriskelemme heinikossa.
Ei, minä...
Olen ollut sillä polulla, eikä se vie, minne haluan.
Minua kiinnostaa vain pääsy pois täältä.
Airk on nimeni.
Ei kiinnosta.
Ja minä seurustelen, joten...
Kivat sulle.
Niin. Hän on mahtava.
Hän on töissä...
Kuuntele nyt.
Minäkin haluan häipyä täältä, -
mutta luulen, että olemme ansassa, -
kunnes meidät tänne tuoneet otukset palaavat.
Näitkö ne?
Hirviöitä.
Mutten ole nähnyt ketään tänne tuloni jälkeen.
Paitsi sinut. - Oletko yrittänyt lähteä?
Olen. Kävelin päiviä tai viikkoja.
Mutta jotenkin kaupunki...
Se vain toi...
Mitä?
Kit!
Sinnittele!
Kit!
Ei hätää.
Olen tässä.
Sinä elät.
Tule.
Tulkaa!
Kokeile sitä.
Mitä? - Katso, toimiiko se.
Siis vain...
Ei, ei.
Sellaista juttua ei tehdä noin vain.
Se vaatii täydellisen hetken, -
kuten hyökkäyksen käärmeen luolaan tai Kuolemanjakajien kohtaamisen.
Käynnin äidin luona, jota ei ole nähnyt kahteen vuoteen.
Pitäisikin käydä katsomassa äitiä.
Pirstaleinen meri.
Missä kartat loppuvat ja viimeinen testimme alkaa.
Mikä se testi on?
Meidän täytyy kävellä sen yli.
Täytyykö?
Koska kukaan tuonne mennyt ei ole palannut.
Vain meren ylittämällä voimme päästä Muinaiseen kaupunkiin.
Mennään sitten.
Ei.
Sinun täytyy levätä.
Olen kunnossa.
Kit.
Voisimme kaikki levätä.
Pitää täydentää varustusta.
Ruokaa ja juomaa. Kuivatella jossain.
Huhuu?
Onko ketään kotona?
Huhuu?
Onko täällä ketään?
Olen kunnossa.
Menetin vain tasapainoni.
On kai pahempiakin tapoja kuolla.
Mitä?
Voi taivas.
Näen unta, ja te olette mielikuvitukseni tuotetta.
Emmepä taida. - Todistakaa se.
Että olemme todellisia?
Ette pysty, vai mitä?
Tai ehkä minä olen teidän mielikuvituksenne tuotetta.
Tai olemme kaikki aaveita kostonhimoisen jumalan unessa, -
joka kärsii ruoansulatusvaivoista.
Varovasti nyt.
Vapauttavaa, eikö vain? - Mikä?
Ettei sillä ole väliä.
Millään ei ole väliä.
Onko rahaa?
Minulla on kultaa, jalokiviä, timantteja, safiireja, rubiineja.
Emmekä ole kertaakaan yöpyneet kunnon majatalossa.
Ravunpyyntikauden ulkopuolella ei käy paljon asiakkaita, -
eikä silloinkaan kuten ennen.
Mikä tuo on? - Mutakulkija.
Zebin liejureki.
Saatavilla retkiin, jos kiinnostaa kierros luonnonkauniissa lahdissa -
ja itärannikon pikkusaarilla.
Entä jos haluaisimme mennä hiukan kauemmas?
Willow'lla on pätäkkää, joten...
Millä hinnalla myisit sen?
Jutellaan illallisen jälkeen.
Teille varmaan maistuisi lämmin ateria.
Ja onneksenne olen erinomainen kokki.
Alkakaahan popsia.
Onko suolaa? - Suolaa?
Suolaa.
Siinähän sitä.
Ei se edes kaivannut suolaa.
Tarvitsee kyllä suolaa.
Anteeksi.
Oletko Cashmirista?
Juu. Oletko käynyt?
Kauan sitten.
Tapasitko heppua nimeltä Phil?
En muistaakseni. - Hyvä.
Hän on varsinainen ääliö.
Mitä teet täällä ihan yksin?
No, olin soturi.
Cashmirin temppeliritari.
Yksi kolmesta, jotka lähetettiin pelastamaan prinsessaa, -
jonka sieppasivat pimeän voiman palvelijat, ja jota rakastin, -
vaikka hänet oli kihlattu...
Kenelle?
Ei, odottakaas vähän.
Se olikin eri tehtävä.
Tässä piti löytää lumottu allas, -
joka takasi sen vettä juoville...
Ei, ei ollut kyse siitäkään.
Etkö tiedä, mitä tehtävää suoritit?
Kaikki ne tehtävät ja taistot -
ja valtaistuimen tavoittelijat -
joskus tavallaan sekoittuvat yhteen.
Mitä sinä muistat?
Vaelsimme vuosia Pirstaleisella merellä.
Saappaamme lahosivat, miekkamme ruostuivat huotriinsa.
Kunnes unohdimme, keitä olimme ja mitä etsimme.
Ja lopulta käännyimme toisiamme vastaan.
Murhasimme toisemme.
Mitä on Pirstaleisen meren takana?
Jotkut sanovat, että maailman reunalla tullaan temmatuksi pois.
Toiset puhuvat merihirviöstä, -
joka on niin hirvittävä, että jo sen näkeminen tekee hulluksi.
Mutta totuus, jonka tiedän...
Sen takana ei ole mitään.
Meri jatkuu ikuisesti.
Vaikka et löytänyt mitään, se ei tarkoita, ettei sitä olisi siellä.
On se.
Me selvitämme sen.
Niin.
Niin selvitämme.
Kun olin hukkumassa, näin Airkin.
Ja Kääkkä tavoitteli häntä.
Luulen, että häneltä loppuu aika.
Hei, uusi tyttö!
Missä olet?
Tämä on uskomatonta.
Tule, mennään. - Miksi? Mitä tuolla on?
En tiedä, mutta...
Tiedän vain, ettei pitäisi olla täällä.
Entä jos se on tie ulos?
Ainoa tie ulos.
Ei se ole.
Miten voimme tietää, ellemme yritä?
Tee, mitä haluat.
Odota! Anteeksi.
Minä vain pyydän...
ettet mene niitä portaita alas.
En mene. Lupaan sen.
Se oli vain...
Mitä?
Ehkä tiedän, miksi olemme täällä.
Miten paljon tiedät Cashmirista?
Vain sen, minkä kaikki.
Temppeliritarikehä, Norsunluutorni, kuukivillä katetut kadut.
Se on kaunista.
Korkeat muurit pitävät meidät turvassa, eristettyinä.
On säännöt, -
ja niin kauan kuin niitä noudattaa, ei koskaan kaipaa mitään.
Paitsi...
Mitä?
Oli huhuja salaisesta lahkosta, -
joka palvoi jonkinlaista muinaista verimagiaa, -
nimeltään Wyrmien ritarikunta.
Heidän kapinansa oli aluksi pientä.
Häpäisyä, tulipaloja, rikoksia ilman syyllisiä, -
mutta he jättivät aina merkkinsä.
Yhtenä iltana he hyökkäsivät torniin -
tappaen vartijat ja siepaten prinsessan.
Miksi? Anastaakseen vallan?
Ehkä. En tiedä.
Heräsin täällä.
Olit armoton, kun kerroin olevani prinssi!
Olit ylimielinen! - En!
"Olen Tir Asleenin prinssi. Haluatko kokeilla vatsalihaksiani?"
Minä en... Ensinnäkään en kuulosta tuolta.
Tavallaan kuulostat. - Tavallaan en.
Kuulostat, mutta olet vähemmän sietämätön kuin odotin.
En silti aio muhinoida tai muuta. - Ei tullut mieleenkään.
Tietysti tuli. Ajattelet sitä nytkin.
Maistuuko aamiainen?
Voin laittaa munia, onnistuu kyllä.
Syömme mitä voit antaa, mutta meidän täytyy lähteä.
Mitä? Minne?
Pirstaleisen meren taakse.
Et ole kunnossa menemään minnekään.
Ei myöskään pätkä.
Jääkää, vahvistukaa.
Oletko kunnossa?
Rankkaa säätä tulossa.
Odottakaa sen loppumista.
Ehkä hän on oikeassa.
Mitä nyt yksi lisäpäivä merkitsee, kun aikoo -
tarpoa Pirstaleisen meren poikki ikuisesti.
Ei se mitään.
Sinä voit jäädä.
Emme tarvitse sinua.
Kuka haluaa munakokkelia?
Olisit voinut pyytää uppomunia.
Meidän täytyy häipyä nyt heti!
Ei taas!
Nouskaa ylös!
Äkkiä rekeen!
Vauhtia, ääliöt!
Lennä, mutaolento!
Lennä kuin tuuli.
Ei huolta, isillä on harppuuna.
Nopeammin!
Boorman, Lux! Kokeile sitä!
En! - Miksei?
Koska sille on täydellinen hetki. Se ei ole tämä.
Elora, sauva! - Mitä teen?
Kerää kaikki rakkauden, antaumuksen ja kiintymyksen tunteet...
Lähellä.
Anna mennä, Boorman!
Hoitele hänet, Boorman!
Elora, ei!
Elora!
Hän jahtaa minua.
Olenko kertonut siitä, -
kun luulin napanneeni pussirotan, joka olikin piikkisika?
Piti kiskoa 30 piikkiä jalastani.
Sanoit aiemmin kolme.
Varmasti enemmän kuin kolme.
Mutta joka kerta kun irrottivat yhden, -
he käyttivät idioottivarmaa menetelmää turruttamaan kivun.
Silloin se meni tosi hulluksi.
Pyysin häntä muuttamaan luokseni.
Hän kysyi, haluanko minä sitä.
Sanoin, että hän voi muuttaa luokseni, jos haluaa.
Mutta luulen, -
että hän huomasi, etten halua hänen muuttavan luokseni.
Pitää pysähtyä.
Tämä mutakulkijaotus on innoton.
Sen pitää levätä tai tehdä, mitä mutakulkijat tekevätkin vahvistuakseen.
Samaa kuin mekin.
Ne parittelevat.
No niin, tulehan syömään.
Jos sopii, älä pure ruokkivaa kättä.
Tule vain, ei hätää.
Nimeän sinut Kennethiksi, -
kirjoittamani romanttisen farssin päähenkilön mukaan.
Olit vaikuttava tänään.
Mitä käytit?
Huiluani vain.
Se oli vaistomaista.
Kuunneltuani sinua ja Eloraa.
Tärkeät esineet voivat olla johtimia, mutta taika on sinussa.
Hei.
Aika harjoitella.
Mitä tapahtui aiemmin? Reessä?
Minä jähmetyin. - Miksi?
Ei sillä väliä. - Mitä siis teet?
Otan kaiken rakkauden ja roinan rintani keskelle, -
annan sen kertyä ja syöksen sen ulos sauvastani.
Selvä.
Vastustajasi ei kerro, milloin...
Hyvä.
No, mitä me opimme?
Että olet hiukan ilkeä?
Toki.
Ja että pitää oppia puolustamaan ennen hyökkäystä.
Simppeli kilpiloitsu, hither tuatha, torjuu useimmat taiat.
Ja kuten muutkin, se täytyy sanoa tosissaan.
Muista. Yksinkertaisuus, aikomus ja kaikkein tärkeintä, hengitys.
Keskittynyt.
Ohi meni.
Taistelussa vaarallista vihollista vastaan -
täytyy olla varautunut kaikkeen.
Nouse ylös.
Tule mukaani.
Selvä.
Minne menemme?
Haluatko harjoitella? Nyt?
Elora ei ole ainoa, jonka täytyy valmistautua taisteluun.
Tällä kertaa, älä uskallakaan pidätellä.
Hei, keskity.
Ei vähäisiin kilpailijoihisi, vaan tekemiseesi.
Tiedän, mitä teet.
No mitä?
Minettan metkua.
Vastustaja luulee tuntevansa sinut ja aavistavansa seuraavan liikkeesi.
Mutta turhautat niitä odotuksia.
Kuulostaa turhauttavalta.
Niin, se voi olla turhauttavaa.
Etenkin jos on hinkunut taistella vastustajaa vastaan, -
mutta olosuhteet eivät ole antaneet tilaisuutta.
Ehkä se pakottaa tekemään virheen -
tai jättää alttiiksi odottamattomalle.
Se on se strategia. - Rakastan sinua.
Taistelet kierosti.
Oli jo aikakin.
Minä todellakin...
rakastan sinua.
Niinkö?
Niin.
Ole sitten hiljaa ja tee asialle jotain.
Pidättelet edelleen.
Sinun täytyy kurottaa syvemmälle.
Käyttää tunteitasi, mielikuvitustasi.
Haluatko voittaa Kääkän?
Näytä sitten minulle. Mitä odotat?
Lopeta tuo. - Mikä?
Houkutteluni.
Se ei toimi.
Toimiiko tunteidesi kieltäminen?
En halua vahingoittaa sinua.
Mitä haluat?
Pelastaa Airkin. - Miksi?
Koska rakastan häntä.
Mitä hänessä rakastat?
Söpöä hymyä? Että hän on prinssi?
Tai ehkä siksi, että kaikki halusivat hänet, mutta hän valitsi sinut.
Hän oli ystävällinen.
Eikö kukaan muu ole ollut ystävällinen?
Eikö kukaan tallipoika ole vastannut hymyysi?
Mitä haluat minun sanovan?
Epäröinti, mustasukkaisuus, ylpeys ja himo.
Hyväksy ne itsessäsi, -
sillä vain siten voit hallita niitä.
Haluan sinun olevan rehellinen.
Willow! Ei!
Willow! Willow!
Uskallanko kysyä, mistä tiedämme menevämme oikeaan suuntaan?
Ovatko muut huomanneet päivien pitenevän ja öiden lyhenevän?
Ovat.
Ja meiltä loppuu ruoka.
Haluatko kääntyä? - Kyllä haluan.
En.
Minua kohtaan käyttämäsi loitsu oli pnakoticia.
Oliko?
Oli.
Missä opit sitä?
Nockmaarissa.
Malatriumista.
Kääkkä on pelännyt sinua jo ennen syntymääsi.
Hän yrittää heikentää päättäväisyyttäsi, manipuloida sinua.
Miten?
Ei oikeastaan kuulu sinulle, vai kuinka?
Kuuluu, jos hän onnistuu.
Viekää minut vain perille.
Ja sitten mitä?
Tapan sen noidan.
En ollut onnellinen.
Mikset? - Olisi pitänyt olla.
Minulla oli kaikkea, -
mutta se ei vaientanut sitä kalvavaa tunnetta, että jokin oli vialla.
Minkä suhteen?
Cashmirin.
Säännöt joita tottelimme, mitä voi ajatella, sanoa, haluta.
Entä jos halusin jotain muuta?
Jotain, mikä ei ollut sallittua?
Tai turvallista?
Ei pitäisi tehdä asioita vain siksi, että niitä odotetaan.
Etkö tee, mitä odotetaan?
Minulta ei odoteta mitään.
Mitä siis aiot tehdä? - En tiedä.
Nain Kyyhkyn, perustan perheen.
Kyyhkyn?
Oikea nimi on Brünhilde.
Selvä.
Sitten puolustan valtakuntaa.
Puolustan valtakuntaa ja olen paras veli, -
aviomies, isä ja poika, joka mahdollisesti voin olla.
Sillä niinhän sitä tehdään, jos on kunniaa.
Mitä sinä haluat? - Olla vapaa.
Seurata mielijohteitani, sanoa mitä oikeasti ajattelen.
Tiedäthän, minä...
En voi.
Aivan, se oli tyhmää. - Ei.
Olen pahoillani.
Ei, ei. Älä ole.
Minä todella rakastan... - Kyyhkyä.
Niin. Niin.
Niin, ja minun täytyy päästä hänen luokseen.
Tiedän ehkä keinon, millä pääset kotiin.
Olin täällä ennen tuloasi.
Olen ollut täällä kauan.
Piilouduin sinulta, koska olen tehnyt virheitä.
Luotin väärään henkilöön, -
ja piti varmistaa, että voin luottaa sinuun.
Olin sinunlaisesi joskus, -
loukussa pelkojeni ja valeideni kanssa, joista piti oppia pois.
Sinä toit minut tänne.
Sinä sekoilet. - Niin sekoilen. Hiukan.
Se on luonnollista.
Niin se aina alkaa.
Mikä?
Luulet tietäväsi, mikä on todellista ja mikä ei, -
mitä on valo ja mitä on pimeys, -
mitä on hyvä, mitä on paha.
Voi taivas.
Unohda kaikki, mitä tiedät tai luulet tietäväsi, -
ja tule mukaani.
Kuulin isäni äänen.
Kutsuvan minua.
Milloin?
Sinetin takana.
Valossa.
Mikä on Wyrm?
Jos taikuus on maailmankaikkeuden verenkierto, -
Wyrm syö sitä.
Vangittuna kauan sitten maailman pinnan alle -
se odottaa, nukkuu.
Entä kun se herää?
Isä! Tarvitsen sinua todella nyt.
En ollut tarpeeksi vahva pitämään häntä poissa.
Minä pyydän.
Herää!
Anteeksi. Näit unta.
Se ei ollut unta.
Minullakin on ollut niitä.
Sama toistuu yhä uudestaan.
Minkälainen sinun on?
Olen häissä. Ilkialastomana.
Kaikki nauravat minulle.
Siinä ei ole järkeä, -
koska näytän upealta alasti.
Minulla on todella mahtavat... -Älä sano enempää.
En tiedä, mitä tehdä.
Mitä pitemmälle menemme, sitä masentuneemmalta hän vaikuttaa.
Uskon, että olemme lähellä.
Sitä kaupunkia.
Ehkä hän tuntee sen.
Hei, lopeta.
Mikä?
Raapiminen.
Se vain pahentaa sitä.
Haluaisin olla kahden hänen kanssaan, hetken.
Isä!
Tarvitsen sinua todella nyt.
Miten kauas, luulisit?
Sanoin, että pääsemme sinne, ja pääsemme.
Varmistin vain, että uskot sen yhä.
Olemme olleet täällä kauan.
Viikkoja...
Kuukausia.
En edes tiedä enää.
Tiedätkö sinä?
En.
Kaipaan Mimsia.
Jos voisit puhua hänelle nyt, mitä sanoisit?
Koeta kestää, muru.
Tulen kotiin pian.
Menisit nukkumaan.
Ei väsytä.
Sinusta ei ole hyötyä heikkona.
Minä estin sinua...
hakemasta isääsi.
Mutta pelastit henkeni. - Niin.
En tiedä, miksi Madmartigan teki, mitä teki.
En edes muista häntä.
Mutta en usko, että hän valitsi minut sinun sijaasi.
Enkä usko, ettei hän rakastanut sinua.
Täysin.
Olin kateellinen sinulle.
En siksi, että olet Valittu ja minä en, -
vaan sen takia, miten ihmiset...
Mikään, mitä olen halunnut, ei ole tullut luonnostaan.
Mitä sinä halusit?
Olla rohkea.
Ja rakastettu.
Ja sitä, etten ole prinsessa.
Hassu juttu.
Minä tavallaan halusin.
Olen tämän arvoinen.
Mims, kuule ääneni.
Puhu minulle.
Isä?
Mims, oletko kunnossa?
Oletko turvassa?
Olen kunnossa.
Olin niin huolissani.
Näin näyn.
Silas tuli kotiin.
Sehän on...
Silas on kuollut.
Emme tienneet.
Päästimme hänet sisään.
Et ollut suojelemassa meitä.
Olit taas seikkailemassa.
Kuten viime kerrallakin.
Miten seikkailusi sujuu, isä?
Onko sinulla hauskaa?
Hei, näet unta. Näet unta.
Minun täytyy mennä kotiin. - Et voi.
Tarvitsemme sinua. Minä tarvitsen sinua.
Kun Kiaya tarvitsi minua, en ollut siellä.
Palattuani oli liian myöhäistä.
Ranon syytti minua.
Siksi hän karkasi.
Minulla on jäljellä vain Mims.
Kääkän tekosia.
Hän yrittää erottaa meidät, -
koska pelkää, mitä voimme tehdä yhdessä.
Mistä tiedät, ettei se ole totta? - Etkö tajua?
Tapoit meidät!
Oli pakko tehdä se.
En voinut muuta.
Mitä hän teki?
Hän vapautti Kennethin. - Se oli sairas!
Se olisi kuollut!
No nyt me kuolemme.
Satojen peninkulmien päässä mistään.
Emme voi mennä eteenpäin emmekä taaksepäin.
Eikä mikään ole mennyt, kuten piti!
Meidän täytyy kävellä.
Niinhän sinä sanoit.
Kävelemme sen poikki.
Miten kauan? Kunnes näännymme?
Ei enää kauan.
Olemme lähellä.
Teen, mitä ikinä haluat.
Älä pelkää.
Huolehdimme sinusta nyt.
Olemme lähes perillä.
En tiennyt, miten pitkälle meidän olisi mentävä.
Äitisi sanoi ennen lähtöä, ettet ikinä luovuttaisi.
Ja että voi tulla hetki, jolloin pitäisi tuoda sinut kotiin.
Onko tämä se hetki?
Ei.
Teet sen päätöksen itse.
Hei.
Näetkö tuon?
Tuon jättiläiskallonko?
Niin.
Tarkistin vain.
En ole kuka luulin olevani, Gray.
Kuka sitten olet?
Olen mitättömyys.
Voitko hyvin?
Hassu juttu.
Lapsena leikin olevani velho.
Kävin oudoissa maailmoissa, taistelin hirviöitä vastaan.
En uskonut tekeväni niin oikeasti, varsinkaan Elora Danan kanssa.
Kun pääsemme kaupunkiin, tiedän että pelastat Airkin, -
ja lähdette pois yhdessä.
Koska rakastat häntä.
Ja vaikka minä en rakasta häntä, rakastan sinua.
Graydon...
Ei se mitään.
En pyydä sinulta vastarakkautta.
Halusin vain kertoa sen, sillä ilman sinua -
minusta ei olisi tullut sitä miestä, joka olen aina halunnut olla.
Voi taivas.
Mahdotonta.
Ehkä käännyimme väärään suuntaan jossain.
Joo, olisi pitänyt mennä vasemmalle.
Ylitimme meren, läpäisimme testin.
Kaupungin pitäisi olla tässä.
Ei ole.
Täytyy olla!
Käännyn takaisin.
Niin minäkin.
Menimme niin kauas kuin pääsimme, Elora.
Ei.
Ei se pääty näin.
Miten se päättyy?
Muinaisessa kaupungissa.
Kun sauva on rikki ja minä...
kuollut.
Mitä?
Willow näki sen näyssään vuosia sitten.
Siksi Sorsha ei halunnut hänen kouluttavan minua.
Yritti kätkeä minut.
Sillä jos kohtaan Kääkän, se päättyy niin.
Eikö päätykin?
Miten tiesit?
Hän näytti minulle.
Kääkkäkö? Oletko ollut yhteydessä?
Loistavaa. Todella loistavaa.
Hän johdatti meidät tänne.
Luulin voivani muuttaa sen.
Mutta en ole suuri velho.
Olen vain viljelijä, jota lykästi.
En voi jatkaa teeskentelyä.
En minäkään.
En halua olla Elora Danan.
Haluan vain mennä kotiin.
Rankkaa.
Sinä pelkäät.
Niin minäkin.
Mutta tiedätkö mitä?
Minun pelkoni ei päätä.
Se ei määrittele minua.
En anna sille sitä valtaa.
Annan sen sinulle.
En ole koskaan uskonut mihinkään koko ikänäni.
Mutta uskon sinuun.
En tiedä, mitä tehdä.
Kyllä tiedät.
Me molemmat tiedämme.
Katsokaa ympärillenne.
Se on ohi.
Voimme mennä vain takaisin.
Oletko valmis? - Olen.
Teemme sen yhdessä.
Arvon neiti?
Pahaenteistä.
Erittäin.
Tekstitys: Timo Porri