Vi brukar säga en sak om folk som kommer med tomma hot.
De blir bra huvudbonader.
Tidigare i Willow:
Barn som är hundra månvarv brännmärks med familjens märke.
Det här är min fars märke. Kaels märke.
Jag vet var det kymeriska harnesket är.
Därför sände jag ut Madmartigan att söka. Tänk om jag skickat honom i döden.
Det där i Nockmaar, det inte var jag.
Ingen lämnar Skellin levande.
-"Skellin"? - Fasans gruvor i Skellin.
Vad hände med dig?
Efter två hundra månvarv har min syster kommit hem.
Jag är totalt desperat förälskad i dig.
Nej! Kit!
Troll.
Kapitel VI Fångar i Skellin
Airk...
Anslut dig till oss.
Bejaka dina krafter.
Nix, skulle inte tro det. Skum röst, läskig stad. Nej, tack.
Vad var ens det där? Hursomhelst hoppar jag nog det i dag.
Jaha... Bara att gå, då.
Hur är det?
Jag hade velat ha staven. Eller spöet. Och lite kainsrot mot huvudvärken.
Kom igen. Med din skärpa och min spänst är vi härifrån på nolltid.
Ledsen, men så säger alla som hamnar här.
Hörni, visst är det så?
Visst sa jag typ exakt samma sak när de slängde in mig hit?
- Hur länge sen var det? - Tja, låt se. Vad är det i dag? Onsdag?
Typ tio år sen - i runda slängar.
I början försökte man verkligen...
Det värsta är inte att bli påkommen eller straffet som följer.
Det värsta är att inbilla sig att man ska lyckas nästa gång.
I slutändan är det nog ändå hoppet som bryter ner en.
Deppigt, va? Och då är jag ändå den som ska hålla uppe moralen här.
Vad gjorde ni för att hamna med oss rötägg?
Stack ni kniven i nån?
De skilde oss från de andra när vi kom. Jag vet inte varför.
Det blir ni nog snart varse.
- Vem är du? - Förlåt, så ohyfsat av mig.
Madmartigan var namnet.
Hallå där.
Lord Sarris heter jag, och jag är chefsförvaltare här i Skellin.
Surskallen här är min bror, Falken. - Hälsa, Falken.
Ynkliga och klena. Hacka upp dem och släng åt hundarna.
Så trevligt sagt av dig.
Ni får förlåta honom.
Han är inte särskilt sympatisk, men säger åtminstone vad han tycker.
Hursomhelst, vi gissar på att ni inte är från Vildveden.
Vad får er att tro det?
Ynkliga, klena, slappa, sköra, småväxta.
Jag hade sagt kläderna.
Eleganta, men samtidigt praktiska. Såna kläder har inte skogsslöddret.
Så varifrån är ni? Österifrån?
- Jag är Kit Tanthalos av Tir Asleen. - Seriöst? Varför berättar du det?
Tir Asleen? Flott! Jag har alltid velat åka dit...
Det går säkert att ordna.
Du vet...
Nelwyner är inte min grej. Så var tyst tills du blir tilltalad, okej?
Vad gör en rar flicka från Tir Asleen i Vildveden?
- Jag letade efter nån. - Jaha. Och hittade du personen?
Nej, men jag kommer att göra det. Så fort jag tagit mig härifrån.
Hur mycket jag än uppskattar dristighet är den osminkade sanningen denna:
Du ska tillbringa resten av ditt liv här. Ingen kommer att rädda dig.
Att en smyger sig in? Kanske. Men alla fem? Omöjligt.
Låt mig göra det.
Jag tar mig in och räddar dem, sen möts vi på andra sidan.
Du går ingenstans utan oss.
- Vi ska rädda Willow. - Och Kit.
Och alla de andra de tagit. Vi sablar ner vartenda troll i vår väg.
Du pratar inte om att kritisera dem, va?
När du slog dig fri förra gången och massakrerade alla trollen...
...tog du dig ut via huvudingången då?
Ja alltså, nu massakrerade jag dem kanske inte rent bokstavligt...
Det var mer att jag tog stunsen ur dem.
Tog vadå?
- Vad är det vi går i? - Bättre att inte gå in på detaljer.
- Rätt säker på att det är trollbajs. - Vad sa jag nyss?
I tio år har jag grubblat på-
hur man tar sig in i och ur den här vidriga kloaken-
utan att de märker det.
Aj, svanskotan!
Vad vet ni egentligen om Gråhäxan? För det finns gott om missuppfattningar.
Är hon den ruggiga mara som folk målar ut henne som?
Jovisst. Men hon har goda sidor också.
Hon har lärt oss raffinera larver och göra elixir på dem. Bra grejer.
Jajemän!
Hade ni tänkt tortera mig, eller vad?
Tortera? Tar du oss för odjur?
Vi försöker bara uppmuntra dig att samarbeta med oss-
i vår strävan att anskaffa det som vår mästarinna åstundar.
Håll stilla.
Såja... Där har vi dig. Kom till pappsen.
Är det verkligen nödvändigt?
Hörni, lägg av. Det där behövs inte. Hon kommer att samarbeta.
Vi vet att hon var med er när ni flydde in i Vildveden.
- Vem då? - Elora Danan.
...och äntligen fått svar på varför han alltid valde dig!
- Allt bra? - Vad menar du?
- Ja, mellan oss alltså. - Javisst.
Bra.
För det känns som att vi lämnade en del... ouppklarat?
Du har kanske en del tvivel kring min person, vilket jag skulle förstå...
- Pappa sa ju åt mig att döda Boorman... - Jag visste det!
Du kan vara lugn, han är en genuin ärkeidiot, så...
Men jag kände liksom att vi fick kontakt innan jag sa lite för mycket.
Tycker du verkligen att det här är rätt tillfälle och plats?
Om du undrar om jag hellre hade tagit det här privat än i en trollgruva-
så är svaret helt klart ja, men när får jag den möjligheten?
Eller så struntar vi i att prata om det.
Jag blev skraj för jag trodde att du dödade din bror.
Visst, du var besatt, men jag vill inte stå här och snacka känslor.
Jag vill fokusera på magin, på att rädda Kit och Willow-
på att komma härifrån, hitta Airk och sen ta ett långt varmt bad hemma.
Hörni...
- Ska det vara så där? - Det där är inte normalt.
- Elora, spöet! - Varför gör det så där?
- Få stopp på det! - Hur då?
Sluta bubbla... Avagadu!
- Slappna av. - Jag är ju avslappnad!
Du låter inte avslappnad.
Det här har inte med mig att göra. Jag fattar inte vad som pågår, men...
Nej... Nej, nej!
Prosit.
Tunnelras?
Aktivitet i berget. Kanske har vi upprorsmakare att tampas med.
- Kanske orosstiftare rentav. -Åh! Jag avskyr såna som stiftar oro.
Vi vet. Jag har skickat en vaktpatrull till destilleriet.
Nej. Det är deras vänner.
De tänker frita dem.
- Elora Danan är här! - Elora Danan har kommit!
Du är hopplös på att förutse andra halvan av mina meningar.
Gå nu! Vi ska fånga in daikinier.
- Du är Willow. - Och du är inte Madmartigan.
- Nej, det är du inte. - Det är jag visst.
Jag är din pappa och har saknat dig som tusan!
Okej, då. Nej, det är jag inte.
Varför låtsas du vara honom?
Det är en lång historia som vi inte har tid för nu.
- Vem är du, då? - Jag vet vem. Allagash.
Stred vid Madmartigans sida under slaget vid Yttersta kusten.
Skyldig.
Pappa sa att du var den enda riddaren i Galladoorn som var dummare än han.
"Tapprare" menade han säkert.
Dessutom råkar jag vara den enda som vet var han är.
Men... Boorman sa till mig att han blev förrådd och mördad-
för det kymeriska harnesket.
- Det är klart han sa. - Ljög han, menar du?
Nej, nog blev Madmartigan förrådd. Det blev vi alla - av Boorman.
- Det kommer aldrig att funka. - Det är genialt för att det är enkelt.
Snabba på, de är snart här.
Jag visste att de tog fler än bara oss, men att det var så här många...
- Varför behöver de så mycket? - För att framställa det här.
Det gör dem starkare, snabbare...
Det var det som sipprade ut ur Ballantine, Merrick, ur honom...
Skär ondska.
Om vi fångar Elora Danan, inser du vad det betyder för oss?
Ja.
Gråhäxan skulle ge oss allt vi önskade. Kashmir, Galladoorn, Tir Asleen rentav.
Ja, för med "ja" menade jag så klart: "Förklara för mig som om jag vore idiot."
Dags att sätta fart.
Jag måste rädda så många jag kan.
Jag måste hitta Kit. Jag lovade att ta dem till Uråldriga staden.
Du har en familj nu. När det här är över måste du välja mellan henne och oss.
Hur ska du få ut dem?
Om det går som jag hoppas tänkte jag ta vägen via huvudporten.
Och jag tänker ta bra mycket mer än stunsen ur dem.
Ja, för det har jag ju redan gjort.
Hitta dina vänner. Få ut dem levande.
Det här är kanske enda chansen du får att ställa saker tillrätta.
Scorpia, det är dags.
Du, ge mig den där nässtickan där så kan jag ta mig ur buren.
- Trollen hade nog rätt. - Ja, de andra försöker hitta oss.
Om jag får veta att Elora har använt spöet utan min tillåtelse blir jag förbannad.
Din pappa lever.
Hjälp mig härifrån så för jag dig till honom.
Kom igen, kasta hit den!
Jajamän!
Då så. Och hoppsan hejsan så...
Du är vilse.
Fel igen, smartskaft. Jag vet exakt var jag är.
Kom igen då... Jajamän!
Nej!
Jag kan ha förhastat mig lite.
Kattsiken! Du, jag tappar taget här.
Jag tappar taget, snabba dig!
Jädrans...
Ta i ordentligt!
Dra! Dra!
Kunde du inte ha väntat typ en sekund?
Så här i efterhand borde jag gjort det.
Tack för att du räddade livet på mig.
- Du är inte så dum som Madmartigan sa. - Eller hur?
Du är dummare.
- Okej, du har alltså två ögon. - Det är klart.
Du kunde ha dragit med henne ner!
Mads brukade säga att du var den tappraste och mest godhjärtade mannen han träffat-
men att du oroar dig för mycket.
Jaså? Menar du att Mads har varit i Skellin i alla dessa år?
Inte exakt i Skellin. Det är komplicerat.
Det finns dörrar och gångar i grottorna som inte ens trollen känner till.
De leder till uråldriga platser.
Om jag ska vara helt ärlig-
skulle Mads nog hellre se att jag ledde er ut och inte längre in.
Då skulle du inte ha sagt nåt. Om han är här går jag inte utan honom.
Går det bra?
- Hallå, hur är det? - Läget?
- Hallå där. - Läget?
Allt bra?
Är det du som gör det där?
Elora?
Slappna av. Seriöst, du tar död på oss.
Om jag fokuserar på nästa nysning nyser jag ibland inte alls.
- Jag ska inte nysa! - Det är inget att skämmas för...
Kom nu, snabba på.
-Är vi nära? - Lugn, du är snart med Kit igen.
- Du är vilse. - Nej, jag orienterar mig bara.
- Du är för lång för att tas för troll. - Jag spelar rollen övertygande.
Till skillnad från er tre som inte är det minsta trovärdiga.
Vilken förbaskad dag...
Det läcker nere på Triton.
Jag behöver en gruppchef där som leder rengöringsarbetet.
- Ta hand om det. - Jag?
Nej, men tack ändå.
Vad sa du?
Jag skulle gärna göra det, men de sa åt mig att gå upp-
och få upp moralen hos soldaterna nu när de kortat våra raster.
Jag gav dig en order.
Naturligtvis. Jag skojade bara. Visa vägen, sir.
Hjälp...?
Han klarar sig. Han är flyfotad.
Hej. Åt vilket håll är toan?
Såja!
Du sa ju att ingen tar sig härifrån.
Jag hade det kämpigt ett tag.
Det var mycket självrannsakan och jag hade liksom kört fast.
Det var åtta minuter sen.
Mycket har hänt sen dess. Jag är med er nu. Jag är tillbaka!
Nu letar vi reda på Madmartigan och sticker härifrån-
så jag kan ägna mig åt min sanna passion: att skriva musik.
- Frihet! Jag är fri... - Killen är ju störd.
Okej, benen funkar inte riktigt än.
Leta upp dem!
Vad du än gör, titta inte ner.
Okej... Visst.
Fast om du säger åt mig att inte titta eller tänka på nåt...
...så måste jag titta och tänka på det.
...och äntligen fått svar på varför han alltid valde dig!
Du hade rätt. Borde inte tittat.
Kom igen!
Nej!
- Tappade vi Cherlindreas spö nu? - Japp.
Attan.
- Willow kommer att döda mig. - Ja, kanske.
Det där hjälper inte, Boorman. - Men du kan väl vänta med att säga det.
Kom nu.
- Så... - Hyssj.
Är det lunch snart?
Vad tänkte du säga?
Om ni stred ihop i de arkreesiska krigen...
...varför fanns du inte där när jag, du vet, växte upp?
Mads övergav oss efter slaget vid Yttersta kusten-
för att jaga rikedom och ära. Det tog emot att förlåta honom.
- För att han bröt sitt löfte? - Nej, för att han inte tog med mig.
- Hoppsan! - Jag fick nästan spikklubban i fejan.
- Framåt. Rör på påkarna. - Okej, kom.
Vad var det?
Hursomhelst, jag hade slocknat på fyllan på Hazelton, som är... en umgängessalong-
när Mads hittade mig 20 år senare och ville ha med mig på ett sista äventyr.
- För att hitta harnesket. - Japp.
Jag hade sagt nej om jag vetat att jag skulle få sitta i en bur i tio år-
men han är en broder och jag älskar honom.
Jag med.
Även om han alltid satte mig i knipa så hade jag behövt honom här.
- Han verkar inte vara på väg nånstans. - Ser inte så ut.
Vad säger du?
Det finns två saker jag avskyr, och en av dem är att döda.
Lägger han ner vapnet tro och ger sig? Det tror jag ej, men det är okej
Snart är bara stanken kvar Då tar vi oss en råtta var
Vad är det för fel på dig?
Här.
Hördu, det går inte att få dig att lägga ner ditt vapen?
Nä, trodde väl inte det.
Kom nu!
- Vad är det andra du avskyr? - Oliver.
Allvarligt? Jag älskar oliver.
Tre års sökande längs dunkla spår ledde oss hit - till en hemlig port.
- Port till vad? - Wiggleheims grav.
En nelwyn känd som äventyrare, historieberättare och dartmästare.
Det sägs att han begravdes med skatterna från sina äventyr-
däribland det kymeriska harnesket.
Jag hade aldrig sett din far så ivrig.
Han var mer upphetsad då än när vi var med de där tre...
Boorman var som en son för honom. Så när han förrådde oss och stal Luxen...
Han blev förkrossad.
Kom nu.
- Vad har hänt här? - Det har brunnit.
- Vet du vart vi är på väg? - Det känns inte rätt.
- Vi är snart där. - Var?
Wiggleheims grav.
Okej, innan ni båda flippar ur:
Om jag hade tagit er till kråkburarna hade vi själva hamnat i en.
Det verkar kanske inte så nu-
men allt jag har gjort har varit för Kit och Willow.
Enda sättet för oss att hitta dem och sen få ut dem härifrån levande-
är att jag tar på mig kymeriska harnesket.
- Jag visste det! - Helt sjukt.
Vad hände när ni hittade porten?
Trollen hade kommit ikapp oss. Jag höll stånd så att han kunde gå in.
De var bara ute efter den mytomspunne Madmartigan-
så när de tog mig uppgav jag hans namn så att han istället kunde fokusera på...
...att rädda världen.
Det var tio år sen.
Jag vet inte vad som finns på andra sidan porten-
eller vad som håller honom fast där, men jag tänker ta reda på det.
Jag följer med.
Hur tar man sig härifrån?
- Jag börjar tappa greppet... - Nej.
Jo, och det är inte första gången.
Panikkänslan kommer när jag är nära...
- Jag trodde jag började få kläm på den. - På vad?
Magin.
Men ju mer jag försöker styra den, desto mer svårfångad känns den.
- Och då börjar allt snurra... - Nej.
Det är inte du, okej? Det är den här platsen.
Jo... Fast nej.
Det är definitivt... jag.
- Det här är ditt fel! - Inte sant.
- Jag är ledsen... - Var inte det.
Du oroar dig för Kit. Jag borde ha fattat att han ljög, han gör inget annat.
Vi kan väl mötas i att ingen är fläckfri-
och sen fokusera på att hitta den där porten?
Den borde vara här nånstans.
Det finns en annan tunnel där som vi inte har kollat upp.
Vänta! Hörni, vänta.
Jag klarar det här. Jag kan rädda oss alla!
- Jag kan ställa det tillrätta! - Ställa vad tillrätta?
Mitt livs största misstag.
- Om jag bara hade... - Boorman.
Din gamla potatissäck!
Det var länge sen... Förrädare!
Var är spöet?
Jag kan kanske ha, eller ja... Jag råkade typ tappa det.
Va?!
- Det var när hon räddade mig... - Tyst!
- Och staven? Har du tappat den med? - Nej, den har Graydon.
Och var är Graydon?
Han leder arbetet med en läcka på Tritonnivån, tror jag.
- Du har ställt till det rejält. - Jag vet.
Inte håret!
- Jag har faktiskt saknat dig. - Har du?
Jag har saknat dig med, typ.
Lägg av!
Din rynkiga gamla kärringhätta!
Ditt harhjärtade lilla pissgli!
Hörni, tänk på språket.
- Jag ber om ursäkt. - Förlåt, fröknarna.
Jag hoppades att du skulle vara vid liv för att få nöjet att själv döda dig!
Här är jag. Kom och ta för dig, drasut!
Drasut? Jag har byggt en del muskler sen senast.
- Ja, du är faktiskt större. Ser bra ut. - Tack.
Det handlar mest om att äta rätt, sen lite tortyr på det...
- Vad han än sagt, så är det lögn. - Du stal Lux Arcana.
Från honom, ja!
På grund av honom dog Blaylock och Mookie.
- Han förrådde Madmartigan. - Ge dig, va!
Han slänger ur sig vad som helst! Det var du! - Det var han!
Tror ni jag satt här i tio år för den milda luftens skull?
Du var hans väpnare.
- Och du lämnade honom att dö. - Jag vet.
Jag skulle ha stannat till slutet. Jag borde ha gjort det.
Jag är ledsen.
- Jag tror att det kommer nån. - Troll.
Det var här de tog mig senast. De förstod att jag skulle återvända.
De är så förbannat smarta!
Vilken är snabbaste vägen ut?
- Porten... - Ja.
Stick in armen här. Kom, fort nu!
- Stick in armen och dra i handtaget. - Allvarligt?
Lita på mig.
Bra. Stå kvar.
Nu ska här lösas försåtliga fällor...
Jag ser ingen hemlig port.
Det är för att du letar på fel sätt.
Ett jättehuvud. Toppen. Och var är skatten?
I svunna dagar nu åt glömskan lämnade har jag prövat dem som sett sig ämnade
Som sökt guld och glans och ära och vad än man kan begära
Men aldrig såg jag rikedom så stor som i hjärtat där kärleken bor
Vackra ord, inte sant?
Men om jordisk ståt är ditt begär svara då på mina frågor här
Och om ni inget svar mig ger ska era liv här lämna er
- Menar han att vi ska dö? - Ja.
Lysande.
Jag går i arv och bärs till döden delas mellan bröder, förbinder deras öden
Månne en gåva, månne en börda används av andra mer än den berörda
- Vet nån? - Jag är bra på gåtor.
- Bra. Kan du svaret? - Vänta...
- Ett namn. - Va?
Det är svaret.
Vårt svar är..."ett namn"?
Gratulerar!
Vi är inne!
När sista gåtan fått sitt svar är ymnighetens tid er snar
Det som är ert hjärtas val väntar i min gyllene sal
Kom igen nu, team Allagash! Det här klarar vi!
Då så, Wiggleheim! Ut med den bara!
Tiggaren har vad den vise begär, men bägge besitter det i dödens sfär
- Vet inte. - Inte?
Är den knappa tiden till besvär eller ska jag upprepa vad gåtan är?
-Är den knappa tiden till besvär... - Håll tyst!
...eller ska jag upprepa vad gåtan är?
Är den knappa tiden till besvär eller ska jag upprepa vad gåtan är?
"Vad den vise begär"...
Visa lite respekt och sluta banka på Wiggleheim!
Är den knappa tiden till besvär eller ska jag upprepa vad gåtan är?
Du kan inte nån besvärjelse eller nåt som kan slå ut den här?
- Inte utan staven eller Cherlindreas spö. - Jaja.
Är den knappa tiden till besvär eller ska jag upprepa vad gåtan är?
Han är inte den han utger sig för.
Han är... Han är ett riktigt arsle.
Tänker ni tro på en usel skurk utan vare sig samvete eller lojalitet-
eller på världens sista stora trubadur?
Hör på det här!
Lilla apan, lilla apan kom sitt här i mitt knä
- Okej, dina sånger suger. - Hur understår du dig?!
- Jag har blivit mycket bättre. - Jaså? Det låter inte så.
Jag vet! Det är "ingenting". - Svaret är "ingenting"!
Släpp mig, idiot!
Var är det?
Här!
Kit...
Pappa?
Hör du mig?
Han lämnade sitt svärd.
Man får inte ta med nåt... Inte in dit.
Kit.
- Jag går in. - Nej.
Jag måste.
Du måste lyssna på mig.
Du kommer aldrig ut därifrån. Jag låter dig inte gå in!
- Tänker du stoppa mig? - Det tänker vi båda.
Kit, vi måste härifrån.
Än kan du rädda Airk.
Snälla, Kit. Jag behöver din hjälp.
Släpp! - Pappa!
- Kit, snälla. - Släpp!
Pappa! Pappa!
- Var är Allagash? - Han stack.
Han tog Luxen också.
Vi måste härifrån.
Hallå där.
Vem av er är Elora Danan?
- Jag. - Jag.
Jaja, så här gör vi: Ta bägge två och döda resten.
Läget?
Vad tänker du göra, halvfot? Döda oss alla?
Kalla mig inte halvfot!
Gör det, Willow. Grilla hårbollarna.
Grip dem!
Sarris!
- Känns de här igen? - Inte direkt.
Jag tänkte jämna ut oddsen.
Kom igen!
Släpp henne!
Jajamän!
Jag trodde nog att du var smartare än så här, Madmartigan.
- Du har haft fel om en sak i tio år. - Jaså? Vad då?
- Jag är inte Madmartigan. - Vem fan är du, då?
Chloe Allagashs morska parvel!
Och jag som precis började tycka om dig.
Håll käft!
Vill du ha hjälp?
- Hur har dagen varit? - Jag tappade spöet.
- Ajdå... - Jag vet.
- Vad gör du? - Skiten funkar inte.
Luxen gjorde ingen skillnad!
Kanske har ett liv fyllt av lögn och svek gjort dig ovärdig dess kraft.
Det finns bara ett sätt att ta reda på om det funkar för dig.
Fler troll.
- Vilken är snabbaste vägen ut? - Genom den grinden.
Fort!
Din far kunde ha dödat mig, men lät bli - trots att han ville.
- Va? Vi måste gå! - Lyssna nu!
Han dödade mig inte eftersom han anade-
att jag en dag skulle stöta på dig, din bror, din mamma...
Jäklar, vad tänd jag var på henne...
- Han hoppades att jag kunde säga dig... - Säga vadå?
Han gav sig av för strida där nere-
för han visste att en av er skulle beskydda det viktigaste här uppe.
Vad är det?
Elora Danan. Stick härifrån nu!
Kom an!
Kom igen, då!
Såja!
- Jag hoppas hon lyckades ta sig ut. - Det gjorde hon.
- Tror du det? - Jag vet det.
Var är Allagash?
Så synd.
- Jag tror jag ser en utväg. - Bra, och hur tar vi oss dit?
Kom nu, Kit!
Vi måste fortsätta, det rämnar snart!
- Få det att upphöra, då. - Jag vet inte hur.
Kan ni två sluta?
- Du var du som orsakade det. - Det var inte meningen!
- Sån oerhörd kraft, och ingen kontroll... - Hörni!
- Jag försökte bara hjälpa. - Så klart.
Du försöker alltid hjälpa.
Du vill... hitta Airk, befria Graydon, rädda oss alla...
Jag hörde hans röst.
Han ropade på mig.
På mig!
Jag kunde ha hjälpt honom tillbaka och äntligen fått svar på-
varför han alltid valde dig framför mig!
Elora, snälla!
- Nu är det för sent. - Snälla...
För annars? Tänker du döda mig?
- Kit och Elora, kom nu! - Kit, vad håller du på med?!
- Du förstör allting... - Du har rätt.
Det är mitt fel.
Du kan klandra och hata mig, men snälla gör det nån annanstans-
för om vi stannar här kommer vi båda...
Nej, Kit!
Vantage abhor turmach.
Snälla, Willow! Kit, sjunk inte!
Vantage abhor turmach.
Krossa det, Willow!
Nej!
Det är ditt...
Hur är det ens möjligt?
Hallå?
Är nån där?
Hallå?
Är nån där?
Hjälp!
Är nån där?
Vem är du?
- Finns du på riktigt? - Jag tror det.
Gör du?
Är du skälet till att jag är här?
Men den som förde hit dig förde också hit mig.
Så...
Tänker du...
...släppa ut mig?
Översättning: Joakim Troué Svensk Medietext