Vi har et ordtak om folk som kommer med tomme trusler.
De blir til fine hatter.
TIDLIGERE
Når et barn er 100 dager her, påføres de familiens merke.
Dette er min fars merke. Merket til Kael.
Jeg fant ut hvor den kymerianske rustningen er.
Derfor sendte jeg Madmartigan ut på leting.
Jeg er redd han er død.
Jeg gjorde ikke det i Nockmaar.
Ingen slipper ut av Skellin i live.
- Skellin? - Redselsgruvene i Skellin. I fjellet.
Hva skjedde med deg?
Etter to hundre måner har søsteren min kommet hjem.
Jeg er totalt, desperat forelsket i deg.
Nei! Kit! Kit!
Troll.
Kapittel VI Fangene i Skellin
Airk.
Bli med oss.
Godta kraften din.
Definitivt ikke.
Nifs stemme, skummel by. Nei takk.
Hva var det...
Det er galskap.
Ikke i dag. Nei takk.
Greit.
Nå skjer det.
Går det bra?
Hadde jeg bare hatt staven eller tryllestaven.
Kainrot mot den dundrende hodepinen.
Kom igjen.
Din intelligens, min energi.
Vi er ute herfra på et blunk.
Beklager.
Alle sier det når de blir kastet inn hit.
Stemmer ikke det, folkens?
Sa jeg ikke nesten akkurat det samme da de kastet meg inn?
Hvor lenge siden var det?
La oss se. Er det onsdag i dag?
Jeg vil si omtrent ti år, mer eller mindre.
Jeg prøvde de første årene.
Det verste er ikke å bli tatt, eller straffen da du ble det.
Det verste er å tro at neste gang skal du gjøre det riktig.
Til slutt er det nok håpet som knekker deg.
Deprimerende.
Og jeg har liksom ansvaret for moralen her.
Så hva gjorde dere to
for å bli kastet inn sammen med oss skurker?
Knivstakk dere noen?
Noe spennende?
De skilte oss fra de andre da vi kom hit.
Jeg vet ikke hvorfor.
Det finner dere snart ut.
Hvem er du?
Beklager.
Fryktelige manerer.
Jeg heter Madmartigan.
Hei.
Jeg er lord Sarris, sjefsadministrator her på Skellin.
Surpompen til venstre er broren min, Falken.
Si hei, Falken.
De ser små og svake ut.
Hakk dem opp og mat dem til hundene.
Virkelig hyggelig.
Tilgi ham.
Han er ikke attraktiv,
men sier det han mener, og det er vel noe.
Uansett, vi skjønner at dere ikke er fra Villskogen.
Hvorfor sier du det?
Små, svake, skjøre, vanskapte.
Jeg ville ha sagt klærne deres,
som er stilige, men praktiske.
Uvanlig for treavskummet.
Hvor er dere fra? Øst?
Jeg er Kit Tanthalos fra Tir Asleen.
Seriøst? Hvorfor sier du det?
Tir Asleen, hva?
Veldig fancy.
Har aldri vært der. Har alltid ville dra, men...
Jeg kan få deg dit.
Jeg liker ikke nelwyner så godt.
Ikke snakk før noen snakker til deg.
Skjønner? Takk, det hadde vært flott.
Så hva gjør ei hyggelig jente fra Tir Asleen i Villskogen?
- Jeg leter etter noen. - Nettopp. Fant du dem?
Ikke ennå.
Men det skal jeg.
Etter at jeg kommer meg vekk.
Jeg liker mot, men dette er sannheten:
Dere skal være her resten av livet,
og ingen vil redde dere.
Skal én person snike seg inn dit? Kanskje.
Vi fem? Umulig.
Jeg trygler dere. La meg gjøre dette.
Jeg går inn, får dem ut, møter dere på den andre siden.
Du skal ingen steder uten oss.
Vi redder Willow.
Og Kit.
Og alle andre de tok.
Dreper alle troll som kommer i veien for oss.
Hun mener ikke å svekke selvtilliten deres heller, gjør du vel?
Så da du kjempet deg ut sist gang
og slaktet alle trollene,
gikk du rett ut inngangsdøra?
Apropos det...
Jeg mente egentlig ikke "slaktet" da jeg sa det.
Jeg slaktet heller gnisten deres.
Deres hva?
- Hva går vi gjennom? - Det er best å ikke bli for spesifikk.
- Det er sikkert trollbæsj. - Hva sa jeg?
Jeg har hatt ti år på å tenke på
hvordan jeg skulle gå inn og ut av denne ekle
kloakken uten at noen forstår at jeg var her.
Halebeinet mitt!
Hvor mye vet du om heksa?
Det er misoppfatninger.
Er hun det elendige marerittet som folk gjør henne til?
Ja.
Men hun har positive sider.
Hun lærte oss å raffinere makker, gjøre dem til god drikke.
Ja!
Skal dere torturere meg...
Eller hva?
Torturere deg?
Tror du vi er dyr?
Vi vil bare få deg til å samarbeide med oss
i å skaffe det herskerinnen vår ønsker mest av alt.
Hold deg i ro.
Nei, ja, ja, det gjør du.
Kom til pappa.
Dere, er dette nødvendig?
Nei, nei. Kom igjen.
Du må ikke gjøre det. Hun vil samarbeide.
Vi vet at hun var med deg da du flyktet inn i Villskogen.
Hvem?
Elora Danan.
Fått ham tilbake og skjønt hvorfor han alltid valgte deg!
Går det bra?
Hva mener du?
Er det bra mellom oss?
Ja da.
Flott.
Jeg føler at vi har, jeg vet ikke,
uløste saker?
Og kanskje du ennå har tvil om karakteren min,
noe som er forståelig.
Faren min ba meg jo drepe Boorman, så...
- Jeg visste det! - Ikke tenk på det, kompis.
Han er en førsteklasses tosk, så...
Men jeg føler at vi fikk god kontakt
før jeg sa for mye.
Dette er ikke riktig tid eller sted, eller hva syns du?
Vil jeg heller gjøre dette under fire øyne enn i en gruve full av troll?
Absolutt. Men hvem vet når det blir?
Eller vi kan la være å snakke om det.
Det var ekkelt fordi jeg trodde du hadde drept broren din.
Jeg godtar at du ble besatt,
men jeg vil ikke snakke om følelser.
Jeg vil konsentrere meg om trolldom, redde Kit og Willow,
komme meg ut herfra, finne Airk,
og så dra hjem og ta et veldig langt og varmt bad.
Dere?
- Skal den gjøre det? - Nei, det er uvanlig.
Elora, se. Tryllestaven.
Hvorfor gjør den det?
Få det til å stoppe.
Hvordan?
Slutt å riste...
- Slapp av. - Jeg er avslappet! Ok?
Du høres ikke avslappet ut.
Dette har ingenting med meg å gjøre.
Jeg vet ikke hva som skjer, men jeg har ikke...
- Nei. - Hvilken som helst...
Nei, nei, nei!
Prosit.
Tunnelkollaps?
Det er aktivitet på Coronet-nivået.
Dette kan være bråkmakere.
Muligens til og med oppviglere.
Jeg hater oppviglere.
Det vet vi, sir.
Jeg har sendt vakter til destilleriet.
Nei.
Det er vennene deres.
De har kommet for å frigjøre dem.
- Elora Danan er her! - Elora Danan har kommet!
Du er elendig til å forutse andre halvdel av setningene mine.
Kom igjen. La oss ta noen fancy daikinier.
- Du er Willow. - Og du er ikke Madmartigan.
Nei, det er du ikke.
Jo, det er jeg, jenta mi.
Jeg er faren din, og jeg har savnet deg.
Greit, jeg er ikke det.
Hvorfor later du som du er det?
Det er en lang og herlig historie, men vi har ikke tid til den nå.
Greit. Hvem er du?
Jeg vet hvem han er.
Han er Allagash.
Kjempet sammen med Madmartigan ved Landsenden.
Skyldig.
Faren min fortalte om deg.
Du var den eneste ridderen i Galladoorn som var dummere enn ham.
Han mente sikkert modigere.
Dessuten er jeg den eneste som vet hvor han er.
Men...
Men Boorman sa at han ble forrådt
og myrdet av en av sine egne folk for den kymerianske rustningen.
Selvsagt gjorde han det.
Så han løy?
Nei. Madmartigan ble forrådt.
Det ble vi alle.
Av Boorman.
Dette er latterlig. Det vil aldri gå.
Genialiteten er dets enkelhet.
Skynd deg. De kommer snart.
Jeg visste at vi ikke var de eneste de tok,
men jeg visste ikke at det var så mange.
Hvorfor trenger de så mye?
De gjør det til dette...
Gjør dem sterkere, raskere,
som det som lekket ut av Ballantine, Merrick, ham.
Ondskap.
Om vi fanger Elora Danan, skjønner du hva dette betyr for oss?
Ja.
Heksa vil belønne oss med det vi ønsker.
Cashmere, Galladoorn, Tir Asleen til og med.
Ja, for da jeg sa: "Ja",
mente jeg egentlig: "Forklar det for meg som om jeg er idiot."
Vi må dra, folkens.
Jeg må redde så mange jeg kan.
Jeg må finne Kit.
Jeg lovet at jeg skulle få dem til Den eldgamle byen.
Du har en familie nå, og når dette er over,
må du bestemme deg for om du vil bli med henne eller oss.
Hvordan skal du få ut alle sammen?
Om det går så bra som jeg håper,
rett ut av inngangsdøra,
og jeg skal ta mye mer enn gnisten deres.
Nettopp. For den har jeg alt tatt.
Finn vennene dine, få dem ut i live.
Dette kan være din eneste sjanse til å gjøre ting godt igjen.
Scorpia, de kommer. Vi må gå.
Her, hei.
Gi meg nesesonden på brettet. Jeg kan komme meg ut av buret.
Trollene hadde nok rett.
Ja, de andre er her og prøver å finne oss.
Om jeg finner ut at Elora har brukt tryllestaven uten lov,
blir jeg virkelig opprørt.
Faren din lever.
Hjelper du meg ut herfra, fører jeg deg til ham.
Kom igjen. Kast den.
Ja!
Greit.
Nå litt magi.
Du har åpenbart gått deg vill.
Feil igjen, viktigper. Jeg vet hvor jeg skal.
Kom igjen.
Ja!
Nei!
Kan ha vært litt for tidlig.
Herregud. Jeg glir.
Jeg glir, skynd deg.
Skynd deg.
Herregud.
Bruk ryggen. Slik ja.
Løft.
Kunne du ikke ha ventet litt til?
I etterpåklokskap burde jeg det.
- Takk for at du reddet livet mitt. - Ingen årsak.
Du er visst ikke så dum som Madmartigan sa du var.
Ikke sant?
- Nei, du er dummere. - Du!
Så du har to øyne.
- Selvsagt. - Hva tenkte du på?
Du kunne ha dratt henne ned med deg.
For hva det er verdt,
sa Mads alltid at du var den modigste mannen han har kjent,
med det største hjertet, men du bekymrer deg for mye.
Å ja?
Så Mads har vært i Skellin i alle disse årene?
Ikke akkurat i Skellin.
Det er komplisert.
Det er dører og ganger i disse hulene
som selv ikke trollene vet om.
De fører til eldgamle steder.
For å være ærlig
ville nok Mads likte bedre at jeg førte dere ut enn lengre inn.
Du skulle ikke ha fortalt oss noe,
for om han er her, drar jeg ikke uten ham.
Går det bra?
- Hei, hvordan går det? - Hei, hvordan går det?
Bra.
- Hei. - Hvordan går det?
Går det bra?
Er det deg? Gjør du det?
Elora?
Slapp av. Du kommer til å drepe oss alle.
Når jeg konsentrerer meg om det neste, nyser jeg noen ganger ikke.
- Jeg skal ikke nyse. - Det er ikke noe å skamme seg over.
- Jeg... - Kom.
Skynd dere. Følg meg.
Er vi nære?
Ikke vær redd, du er straks sammen med Kit.
Du har gått deg vill.
Nei. Jeg orienterer meg.
Du er for høy. Ingen vil tro at du er et troll.
Jeg overbeviser med spillet mitt.
I motsetning til dere tre. Ikke overbevisende.
For en jævla dag.
Fikk beskjed om søl på Triton-nivået.
Jeg trenger en Krom-enhetsleder der nede for å overvåke rengjørerne.
- Gjør deg klar. - Jeg?
Nei.
Men takk.
Hva sa du?
Gjerne, men de har bedt meg gå
for å ildne opp soldatene.
De har vært i dårlig humør siden de forkortet pausene våre.
Jeg ga deg en ordre, leder.
Nettopp. Selvsagt. Jeg tullet.
Før an, sir.
Hjelp.
Han klarer seg. Han kan å sno seg.
- Hei. Hvilken vei er toalettet? - Hva?
Kom igjen.
Jeg trodde du sa at ingen flykter.
Jeg hadde det vanskelig
og drev med sjelegranskning. Jeg følte meg slapp og innestengt.
Det var for åtte minutter siden.
Mye har skjedd siden da.
Jeg er sammen med dere nå. Jeg er tilbake!
Vi finner Madmartigan, kommer oss vekk.
Så kan jeg følge lidenskapen min: låtskriving.
Frihet! Jeg er fri...
Han er gal.
Beina fungerer ikke enda.
Finn dem!
Uansett hva du gjør, ikke se ned.
Nei, absolutt.
Men jeg er slik
at om du ber meg ikke se eller tenke på noe, så...
...må jeg tenke på det.
Fått ham tilbake og skjønt hvorfor han alltid valgte deg!
Du hadde rett.
Jeg burde ikke ha sett.
Kom igjen.
Nei, vent!
Mistet vi Cherlindreas tryllestav?
Uff da.
Willow vil drepe meg.
Ja, han kan faktisk drepe deg.
Ikke til hjelp, Boorman.
Men ikke nevn det med én gang.
Kom igjen.
Så...
Er det lunsj?
Hva sa du?
Hvis dere kjempet sammen i Arkreeshi-krigene...
Ja...
...hvorfor var du ikke der da jeg...
Da jeg vokste opp.
Mads deserterte etter slaget ved Landsenden,
stakk av for å jakte på lykke og ære.
Det var vanskelig å tilgi ham det.
-Å bryte eden? - Ja, hva?
Nei, for ikke å be meg bli med.
Ok!
Du fikk nesten en stridsklubbe i ansiktet.
Gå ned dit.
- Nettopp. Gå. - Kom igjen.
- Hva var det? - Jeg vet ikke.
Jeg lå døddrukken i en salong...
...i Hazelton da Mads fant meg etter 20 år.
Ba meg bli med på et nytt eventyr.
Å finne rustningen.
Ja.
Om jeg visste at jeg ville sitte ti år i et kråkebur,
hadde jeg takket nei.
Men hva kan jeg si? Han er broren min. Jeg er glad i ham.
Jeg også.
Tross alle problemene han fikk meg i,
kunne jeg ha hatt bruk for ham nå.
Denne gorillaen blir visst her.
Ja.
- Hva tror du? - Jeg vet ikke.
Pokker. Det er to ting jeg hater, og en av dem er å drepe.
Tror du han legger ned dette våpenet Og går?
Antakelig ikke, men det er greit
Jeg takler ham i løpet av sekunder Så spiser vi ei rotte
Hva feiler det deg?
Her.
Kompis, kan du legge fra deg våpenet og gå?
Trodde ikke det.
Kom igjen, folkens.
Hva er det andre?
- Som du hater. - Oliven.
Jaså?
Jeg elsker oliven.
Tre år med leting over hele verden,
vage spor, blindveier, førte oss til slutt hit, til ei skjult dør.
Dør til hva?
Wiggleheims grav.
Legendarisk nelwyn-eventyrer, forteller, dartmester.
De sier at han er begravet sammen med skattene fra eventyrene sine,
- også kanskje den kymerianske rustningen. - Den ja.
Aldri sett faren din så begeistret.
Enda mer enn da vi var sammen med de tre...
Ja.
Han så på Boorman som en sønn, ville ha dødd for ham.
Så da han forrådte oss og stjal Luxen...
Det knuste hjertet hans.
Kom igjen.
Hva skjedde her?
Brann.
Vet du hvor vi skal?
Dette føles ikke riktig.
Jo. Vi er nesten framme.
Hvor?
Wiggleheims grav.
Før dere to får helt hetta:
Om jeg hadde ført dere til kråkeburene, ville vi ha endt opp i et.
Det virker ikke slik nå,
men alt jeg har gjort, har vært for Kit og Willow.
Vi kan bare finne dem,
redde dem og få dem ut herfra i live
om jeg går med den kymerianske rustningen.
- Jeg visste det. - Utrolig.
Hva skjedde da du fant døra?
Trollene fikk oss i et hjørne.
Jeg kjempet mot dem så han kunne gå inn.
De var bare interessert i den legendariske Madmartigan,
så da de tok meg, oppgav jeg navnet hans i stedet for mitt.
Da sluttet de å lete, og han kunne...
...redde verden.
Det var for ti år siden.
Jeg vet ikke hva som er bak den døra,
eller hva som hindrer ham i å komme tilbake, men jeg skal finne det ut.
Og jeg blir med deg.
- Hvordan kommer man seg ut herfra? - Herregud.
Jeg tørner, J.
Nei.
Jo.
Det er ikke første gang heller.
Jeg får panikk hver gang jeg nærmer meg...
Jeg trodde virkelig jeg begynte å forstå det.
Hva da?
Magi.
Ja.
Men jo hardere jeg prøver å kontrollere den, jo mer...
Det er som om den glir unna.
Og da... tørner jeg.
- Jeg kan ikke... - Nei.
Det er ikke deg.
- Ok. - Det er dette stedet.
Ja.
Nei.
Det er helt sikkert...
Det er meg.
Dette er din feil.
Nei.
Beklager.
La være.
Du er bekymret for Kit.
Jeg burde ha visst at han løy. Han gjør bare det.
La oss bli enige om at vi alle er skyldige i noe,
og fokusere på å finne den hemmelige døra.
Den burde være her et sted.
Det er visst en annen tunnel der inne som vi ikke prøvde.
Det er verdt et forsøk.
Vent! Bare...
Vent.
Jeg klarer dette.
Redde alle.
Jeg kan rette den opp.
Hva da?
Mitt livs største feil.
- Om jeg bare... - Boorman.
Store potetsekk!
Det er lenge siden.
Forræder.
Hvor er tryllestaven?
Jeg kan ha mistet den.
Hva?
Hun slapp den for å redde meg...
- Ja. - Hysj.
Mistet du staven også?
Nei. Graydon har den.
Og hvor er Graydon?
Ser til søl på Triton-nivået, antakelig.
- Du er i alvorlig knipe, unge dame. - Vet det.
- Håret! - Ikke håret!
- Jeg har savnet deg. - Hvem bryr seg om håret ditt?
-Å ja? - Ja.
- Savnet deg også... På en måte. - Hei.
Hold opp!
Din rynkete gamle bergenkoif!
Din ryggesløse sudkudder.
Kom igjen. Pass munnen.
- Unnskyld, mine damer. - Unnskyld.
Jeg ba om at du ennå levde
slik at jeg kunne få gleden av å drepe deg.
Jeg er her.
Buffeen er åpen, bønnestengel.
Bare ta.
Bønnestengel? Ja, jeg har lagt på meg en del.
Du har blitt større. Du ser bra ut.
Takk.
Det er hovedsakelig kostholdet. Litt å utholde tortur...
- Han lyver om meg. - Du stjal Lux Arcana.
Tilbake fra ham!
Han fikk Blaylock og Mookie drept. Han forrådte oss, han...
Han forrådte Madmartigan.
Gi deg.
Han sier hva som helst.
Det var deg, hva? Det var ham.
Tror dere jeg har vært her i ti år fordi jeg liker det temperert?
Du var væpneren hans.
Og du etterlot ham for å dø.
Vet det.
Jeg ville ha blitt hos ham til slutten.
Jeg skulle ha gjort det.
Unnskyld.
Det kommer visst noen.
Troll.
De tok meg her sist gang.
De må ha visst at jeg kom tilbake hit.
De er smarte. Pokker ta.
Hva er raskeste vei ut herfra?
- Døra. - Ja.
Ha armen din inn hit.
- Jeg? Seriøst? - Kom igjen, ja.
Ha armen din inn dit og dra i spaken.
Seriøst?
Stol på meg.
Bra jobba.
Bli der.
Slik ja. Vi fjerner utspekulerte feller.
Jeg ser ingen hemmelig dør.
Det er fordi...
Du ikke kan å se etter.
Et stort hode. Flott. Hvor er skatten?
Gjennom uminnelige tider har jeg testet de som kom inn.
De søkte lykken, berømmelse og ære
og håpet det kunne endre livene deres.
Men den største skatten jeg fant, var kjærligheten og latteren rundt meg.
For en flott tanke, ikke sant?
Men om hjertet ditt søker rikdom,
skal jeg nå kreve svar.
Og om dere ikke svarer, dør dere i graven min.
Vent. Sa han at vi skulle dø?
Ja.
Perfekt.
Så jeg går fra far til arving, og hver av brødrene tar sin del.
En gave eller forbannelse jeg kan være, brukt av andre mer enn deg.
- Noen? - Det er en gåte. Jeg er flink til slikt.
Flott. Har du svaret?
Vent, vent.
Et navn.
Hva?
- Ja? - Det er svaret.
Vi prøver... "et navn"?
Gratulerer.
Vi er inne. Vi klarte det.
Om dere lykkes en gang til, er mitt hvelv med skatter deres.
Det som hjertet deres begjærer, venter bortenfor forseglingen.
Kom igjen. Team Allagash. Vi klarer dette.
Greit, Wiggleheim, gjør ditt beste.
Tiggere har det som vise menn ønsker, men begge tar det med i graven.
- Jeg vet ikke. - Nei?
Dere trenger kanskje mer tid, eller jeg kan gjenta gåten.
- Dere trenger kanskje mer tid... - Hold kjeft!
...eller jeg kan gjenta gåten.
Dere trenger kanskje mer tid, eller jeg kan gjenta gåten.
Det vise menn ønsker...
Dere trenger kanskje mer tid, eller jeg kan gjenta gåten.
Vis respekt og slutt å banke Wiggleheim.
Dere trenger kanskje mer tid, eller jeg kan gjenta gåten.
Du vet ikke om trolldom
eller magi som kan overstyre denne tingen?
Ikke uten staven min eller Cherlindreas tryllestav.
Greit.
Dere trenger kanskje mer tid, eller jeg kan gjenta gåten.
Han er ikke den han utgir seg som.
Han er en tosk.
Hvem skal du tro?
En ussel forbryter uten samvittighet eller lojalitet,
eller verdens siste største trubadur?
Hør her.
Lille ape, lille ape Sitt på fanget mitt
Jeg skal klappe deg...
Sangene dine er dårlige!
Hvordan våger du!
Jeg har blitt mye bedre.
Å ja? Høres ikke slik ut.
Jeg har det!
Det er "ingenting".
Svaret er "ingenting".
Vekk. Idiot.
Hvor er den?
Her.
Kit.
Pappa?
Hører du meg?
Han tok ikke med sverdet sitt.
Du kan ikke ta med noe.
Ikke inn dit.
Kit.
Jeg går.
Nei.
Jeg må.
Hør på meg.
- Gjør du det, kommer du ikke tilbake. - Samme det.
- Du får ikke. - Skal du stoppe meg?
Det skal vi begge.
Vi må ut herfra.
Du kan ennå redde Airk.
Kit, vær så snill. Jeg trenger din hjelp nå.
Stopp.
Pappa.
- Kit, vær så snill. - Slipp meg.
- Pappa! - Kit.
Pappa!
Hvor er Allagash?
Borte.
Han tok Luxen også.
Vi må ut nå.
Hei.
Hvem av dere er Elora Danan?
- Jeg. - Jeg.
Vet dere hva?
Ta dem begge. Drep de andre.
Hei, dere.
Hva skal du gjøre, småtting?
Drepe oss alle?
Ikke kall meg småtting.
Gjør det, Willow.
Stek de lodne utyskene.
Grip dem.
Sarris!
Kjenner du igjen disse?
Ikke egentlig.
Jeg skal jevne ut oddsene.
Kom igjen!
Slipp henne!
Ja.
Jeg trodde du var smartere enn dette, Madmartigan.
Du har tatt feil om noe i ti år.
Jaså? Hva da?
Jeg er ikke Madmartigan.
Så hvem er du?
- Chloe Allagashs modige lille mann. - Hva?
Jeg begynte akkurat å like deg.
Hold kjeft!
- Kan jeg hjelpe deg? - Ja.
Hvordan er dagen din?
Jeg mistet tryllestaven.
- Fanken. - Vet det.
Hva gjør du?
Den fungerer ikke.
Jeg satte inn Luxen og ingenting.
Kanskje et liv med å lyve, jukse, svike vennene dine
på en eller annen måte gjorde deg uverdig dens kraft?
Vi finner bare ut om den virker for deg på én måte.
Flere troll kommer.
- Hva er den raskeste veien ut? - Gjennom den porten.
Gå.
Faren din lot være å drepe meg.
Ikke fordi han ikke ville.
- Hva? Vi må gå nå. - Hør her!
Han drepte meg ikke fordi jeg tror han trodde at
jeg en dag ville møte deg, broren din, moren din...
Herregud, jeg hadde lyst på henne.
Han trodde jeg kunne fortelle deg at...
Hva da?
Han dro for å kjempe mot det som er der nede,
fordi han trodde en av dere ville beskytte det som betyr mest her oppe.
Hva er det?
Elora Danan.
Kom dere vekk.
Kom igjen.
Kom med det.
Slik ja.
Jeg håper hun kom seg ut.
Det gjorde hun.
Tror du det?
Jeg vet det.
Hvor er Allagash?
Synd.
Jeg tror jeg ser veien ut.
Flott.
Hvordan kommer vi dit?
Kit, kom igjen.
Vi må fortsette. Den kommer til å kollapse.
Så stopp det.
Jeg vet ikke hvordan.
Dere to, la være.
Du startet dette.
Jeg mente det ikke.
All den kraften og ingen selvkontroll.
- Jeg var... - Dere!
- Jeg prøvde å hjelpe. - Ja, selvsagt.
Å hjelpe er det du alltid vil, ikke sant?
Å...
Finne Airk, redde Graydon, redde oss alle.
Jeg hørte stemmen hans.
Han ropte på meg.
På meg!
Jeg kunne ha nådd ham.
Jeg kunne ha fått ham tilbake og skjønt
hvorfor han alltid valgte deg framfor meg!
Elora! Vær så snill!
Men nå kan jeg ikke.
- Vær så snill. - Hallo?
Ellers hva?
Hva? Vil du drepe meg?
Kit, Elora, kom igjen!
Kit, hva gjør du?
Du ødelegger alt.
- Du har rett. - Kit!
Alt er min feil.
Klandre meg, hat meg, men gjør det et annet sted,
for blir vi her, vil vi begge...
Kit! Nei!
Kit!
Nei! Nei! Kit!
Kit!
Kit. Hører du meg?
Vær så snill, Willow.
Kit, hold deg våken.
Vær så snill, Willow.
Nei! Knus det!
Knus det, Willow!
Nei! Nei! Nei!
Nei.
Den er din.
Hvordan?
Det er umulig.
Hei!
Er det noen der ute?
Noen?
Hjelp!
Noen?
Hvem er du?
Er du virkelig?
Jeg tror det.
Er du?
Er du grunnen til at jeg er her?
Men den som brakte deg hit, brakte meg også.
Så...
Skal du...
...slippe meg ut?
Norske tekster: Jon Sæterbø