Bavmordas ånd overlevede.
I mig, i din bror og i dig. Tag dig i agt.
I TIDLIGERE AFSNIT
Prinsen bliver holdt fanget af Oldheksen -
i Den Umindelige By hinsides Det Splintrede Hav.
Knokkelrøvere! Rid!
- Boorman, er du ikke død? - Du tænker vist på en anden.
Min familie var på vej til Moders Port. Jeg er den eneste, der overlevede.
Jade, løb!
Det, der skete med Ballantine, vil også ske med mig, -
og I må stoppe mig.
- Hvad ville Ballantine gøre ved mig? - Afslutte det, Bavmorda indledte.
Trettendenatsritualet. Din sjæl skulle forvises til en verden af evig lidelse.
- Du kan redde ham. - Jeg ved ikke hvordan.
Jo, du gør.
Fang pigen.
Dræb de andre.
Kapitel V Vildskoven
- Hvad er det? - Pyt med det.
Hvor længe kan de blive ved?
Oldheksen lader dem ikke helme, før de har Elora og har dræbt os.
- Hvad så nu? - Vi undslipper dem ikke.
Hvor kan vi tage hen?
Ind i Vildskoven.
Men hvad så med, du ved, Vildskovens farer?
Der skulle være noget i luften, træerne og vandet, der gør ...
At man mister viljen til at gøre noget som helst.
Vi skal ikke være derinde længere end nødvendigt.
Har I nogen bedre ideer, hører vi dem hjertens gerne.
Løb!
Afsted!
Årvågenhed er altafgørende. Hold jer på tæerne.
Vildskoven er forførende og besnærer jer med syn og lyde.
Før I ved af det, -
vil I forrette bryllupper og passe hund for bekendte.
- Det kommer ikke til at ske. - Jeg er stadig bekymret over farerne.
Knokkelrøverne, der dræbte min familie, flygtede ind i Vildskoven.
Måske er de her stadig -
et sted.
Denne tryllestav er en splint fra Stortræet, der gror i verdens midte.
Må jeg ikke lige prøve den for at se, om den virker for mig?
Det gør den, men du er ikke parat.
Magi er underlagt streng pædagogik. Det betyder visdom eller viden.
Før du kan bruge tryllestaven, må du mestre de fire søjler.
Jeg fik ecklebærbusken til at gro, og den var åbenbart fantastisk.
Og vi fremstillede salven, der kurerede Graydon.
Formentlig.
Nu skal jeg bare rundbarbere koncentration og spådomskunst.
Spådomskunst er at tyde universets vibrationer og se ind i fremtiden.
Det er nærmest umuligt for selv den dygtigste troldmand.
Kan du spå?
Jeg har oplevet visioner af kommende begivenheder.
Var jeg med i dem?
Lad os begynde med koncentration.
Med evnen til fordybelse, hvilket du ikke besidder, -
kan du flytte ting med tankens kraft, kontrollere elementerne -
og sågar forvandle folk.
Hvad laver du?
Jeg bruger tankens kraft til at pille mukkefjæset af dig -
og forvandle dig til en, der vil lade mig bruge staven.
- Virker det? - Nej.
I de forkerte hænder kan Cherlindreas stav skabe ubegribelige ødelæggelser.
- Har du amoriner på? - Hvad?
Amoriner. Du ved, små kryb, der sværmer om dit hoved -
og giver dig lyst til at stjæle blomster, slå lydløse prutter -
og blamere dig foran et vist lyshåret, storøjet vidunder, -
der måske er mere end en ven.
- Jeg har ikke amoriner på. - Fedt nok.
- Så skal jeg ikke lære dig at score. - Har du overhovedet forstand på det?
Graydon, bassemand ...
Kvinder er mit livs omdrejningspunkt.
Mangen et knæ svækkes, og mangen en puls stiger, -
blot man nævner Thraxus Relaxus ...
Boorman, dit ostehoved.
Hvis det her bliver endnu en af dine udflugter, flår jeg hjertet ud på dig.
Kan du se, hvilken lidenskab det vækker?
Men hvordan gør du? Hvordan får du lidenskaben frem?
Okay, først og fremmest -
er der noget, du må forstå angående det smukke køn.
Det lyder ulogisk, men tro mig, det er sandt.
De elsker det, når man ...
Når man hvad? Hvad er det, de elsker?
Gør nu sætningen færdig. Hvad er det, de elsker?
Hør her, venner.
Jeg ved, I har jeres tvivl om min integritet og mine motiver.
Fair nok. Men tro mig, når jeg siger, at uanset hvad der sker nu, -
så har jeg en plan. I skal bare tage det ...
... roligt.
Boorman.
Lori. Toths fornavn er Lori, men han er sært forlegen over det.
Tag ejerskab over det, Lori.
Så så, drenge. Opfør jer pænt.
- Du ser ikke død ud. - Det er en sjov historie.
Altså ikke lårklaskende sjov, men sådan "livet er spøjst"-agtigt sjov.
Jeg blev noget overrasket, da Toth kom og sagde, -
han havde jaget en ridder, fire børn og en bønnestage, -
der på en prik lignede Thraxus Boorman.
- Du fortjener at få en forklaring. - Ingen slipper levende fra Skellin.
- Skellin? - Skellins Rædselsminer styret af trolde.
Så må jeg være undtagelsen, der bekræfter reglen.
Jeg vil nyde det her.
Det vil jeg også, hvis vi tænker på det samme.
Det tvivler jeg stærkt på.
Før ham til mit telt, og bind ham forsvarligt.
Det lyder nu, som om vi har det samme i tankerne.
Og de andre? Vil du have dem, -
eller skal vi tænde op under kraniekogekedlen?
Jeg er Kit Tanthalos af Tir Asleen, dronning Sorshas datter.
Scorpia. Eller ret beset -
er det Hendes Sublime Eminence Frøken Magnificūs Venoma Scorpia, -
men kald mig bare Scorpia.
- Min bror er blevet bortført. - Det var ikke os.
- Eller var det? - Det var Oldheksens tjenere.
Vi vil rejse hinsides Det Splintrede Hav ...
... for at redde ham.
Hvis I kan formås til at lade os gå, vil min mor gengælde tjenesten.
Og I må beholde Boorman. Han er godt nok forfærdelig.
Det er spild af tid.
De kender ikke til nåde, og de fatter ikke, hvad du tilbyder dem.
Måske skulle vi vente lidt med at tænde op under kraniekedlen.
Bur nelwynen og dengsen inde, og smid de to i hullet.
Men behold hende her. Hende skal vi have spas med.
Først vil jeg lige sige, at du ser stjernegodt ud.
Du er ikke blevet en dag ældre på 80 måner.
Det er du.
Jeg mindes en mager, sulten knægt, der var så ivrig efter at glæde mig.
Det er jeg stadig.
Jeg troede, du var død.
- Jeg græd. - Meget eller bare ...?
- Fuldtræffer. - Jeg sigtede en my højere.
Hvad skete der med dig?
Endelig alene.
Nej, det var bare ...
Det er rart at være på tomandshånd uden hele tiden at blive forstyrret.
Vi er ikke på tomandshånd. Vi prøver at undslippe.
Ja, klart, selvfølgelig.
Eloras træning tager bare meget af din tid.
Synes du i øvrigt, det er, som om hun ignorerer mig?
Du ville forvise hende til en anden dimension.
Den slags har det med at tære på damernes tillid.
Men det var jo ikke mig. Jeg var bare kortvarigt besat.
Jeg følte ellers, vi havde en god kemi ...
Klap lige hesten, Graydon.
Hun er Elora Danan, kejserinde af De Ni Riger -
og skæbnebestemt til at frelse verden. Hun har ikke tid til kemi.
Så man kan altså ikke både frelse verden og have et forhold?
Man må finde en balance mellem det personlige og det professionelle.
Hvad er det, jeg siger? Du må holde op med at tænke på hende på den måde.
- Hvad hvis jeg ikke kan? - Det skal du.
Det er løgn ...
- Hvad er det? - Nisser.
- Hvad mon de gør ved hende? - Hun skal nok klare den.
- Hvordan kan du vide det? - Det er bare noget, man siger.
De bruger folks kranier som masker.
Og de vil slå hende ihjel.
Jeg tror på, at kærlighed er den stærkeste kraft i universet.
Hvabehar?
Kærlighed er det stærkeste i universet. Derfor ved jeg, vi nok skal redde Airk.
Er det din spøg? Min bedste ven er i færd med at blive tortureret.
- Og så ævler du om kærlighed? - Jeg ved, hvordan du har det.
Fordi du har knækket anemoner med min bror et par gange?
Jade er min ...
Vi er venner.
Du ved, hvordan hun ser på dig, beskytter dig, bekymrer sig om dig.
Hun tog med på grund af dig.
Vi lader, som om vi ikke ved det, og bilder os ind, vi ikke ved det.
Men inderst inde ved vi det.
Jeg har ondt af hende.
Hun elsker en, der ikke kan gengælde hendes kærlighed.
Du ved intet om hende. Eller mig.
Måske ikke. Men jeg ved, hvordan vi slipper ud herfra.
Med den.
- Hvordan undslap du fra Skellin? - På den eneste måde, jeg kunne.
Jeg kæmpede mig ud.
Da min blodtørst var slukket, klatrede jeg ned ad bjergsiden.
Såret og forfrossen.
Min eneste tanke var at komme tilbage hertil.
Og jeg ville være nået frem, hvis ikke jeg var -
stoppet op for at hjælpe de nødstedte rejsende.
Hej, lækkermås.
Jeg anede jo ikke, de var carcosianske dødbringere.
De skånede mit liv, men tvang mig til at gøre ...
... de mest grufulde ting. Jeg blev stemplet som forbryder.
Jeg var på flugt i årevis, før jeg blev fanget.
Sorsha fik mig sendt tilbage til Tir Asleen.
Og ved hjælp af mine ikke ubetydelige overtalelsesevner ...
... fik jeg hende til at løslade mig. Du husker nok mine evner.
De er ikke ubetydelige.
Relikviet fandt du altså ikke?
Hvad med de andre? Allagash?
Troldene tog ham. Jeg håber bare, -
at han led mest muligt, inden de dræbte ham.
Lang historie.
Og Madmartigan?
Tog de også ham?
Hallo? Jeg er ked af at forstyrre.
Det bør du også være. Er du klar over, hvad klokken er?
- Så klap dog i! - Knyt, Gordon!
Jeg leder efter nogle venner. Måske kender du dem. De er nisser.
Kender alle nelwyner måske hinanden? Er du klar over, hvor krænkende det er?
- Willow! - Rool. Hvor er det godt at se dig.
Jeg troede aldrig, jeg skulle se dig igen. Du er blevet ... Hvad er det, større?
Du har mødt min datter, Ganush. Ganush, det er Willow.
- Hun er i trodsalderen. - Hvor er Franjean?
Han er desværre ikke længere iblandt os.
Han drog sydpå, ned til varmen, fordi hans kone forlod ham. For mig.
Hun er heller ikke længere iblandt os. Langt sydpå.
Hende her vil flytte op til røverne og formentlig blive taget af trolde.
Det kunne du tænke dig.
Jeg kunne tænke mig, at du lettede måsen og fik dig et job eller noget.
Hun vil bare være berømt, men for hvad?
Dekupage!
- Jeg har brug for hjælp. - Ligesom i gamle dage?
Elora er deroppe. Vi må hjælpe vores venner væk herfra.
- Vi er på en vigtig færd. - Så længe den er vigtig.
Hvis det bare var pjank, ville jeg ikke hjælpe dig.
- Kan I hjælpe os med røverne? - De lytter ikke ret meget til os.
De har slået lejr lige over os. Meget ydmygende.
Men afledningsmanøvrer er vi gode til. Husker du uglerne og stinkbomberne?
- Ikke rigtig. - Vi kan gøre det endnu bedre.
Med Cherlindreas tryllestav kan vi lave de mest geniale afledningsmanøvrer.
Pis også.
Det er vistnok ...
Jeg mener, det er ...
Er det noget, du står og finder på?
Måske hjalp det.
- Det lover ikke godt. - Nej.
Løb!
Du har besnæret mig med din sarkasme og dit prægtige skæg.
Ikke med vilje.
Vi ønsker ikke at gøre nogen fortræd.
Men jeg skal nok gøre jer fortræd, hvis jeg er tvunget til det.
Vi vil bare have Jade. Hvor er hun?
Jeg er her.
Skær hende fri.
Det kan vi desværre ikke. Ikke uden chefens tilladelse.
Jeg smelter fjæset af dig, Lori.
Vi har et mundheld om folk, der kommer med tomme trusler.
De er til at lave hatte af.
Din ildhu er prisværdig, prinsesse, -
men du må lære at slappe af og være lidt frisk.
Du kunne blive en ...
Jeg er vældig frisk, og jeg har ventet længe på det her.
Bare gå til den, smukke.
Kom an!
Jade! Stop! Lad være!
Før hende til mit telt.
Færdig!
Kan du se den store sten, der ligner en ko med to hoveder?
Den vej må I endelig ikke tage.
Men hvis surmulerprinsen løber den vej, vil de følge efter ham.
- Det er da ikke nogen plan. - Du afslog jo kæmpeugleideerne.
Nej nej, den er god og enkel.
Med lidt held kan vi liste ind, slippe dem fri og mødes med jer.
Vi gør det!
- Jeg kender det. - Ligesom i gamle dage.
Inden vi sank ned i hjemmelivets dræbende kedsommelige morads.
Hugge! Kæmpe! Løbe! Heste!
Ravage! Ravage! Kyssemøsseslutning!
- Okay, så kom. - Den tid er lagt bag mig.
Jeg vil hellere spise god mad, mindes, spise lidt mere og hygge med Ganush.
- Du omklamrer mig. - Men jeg klarer det ikke uden dig.
Jo, du gør. Du har ham nu. Han er din nye Franjean og Rool.
Og selvom han ligner en surmulerprins, -
har han heltemod ligesom dig.
At tage på eventyr er farligt, men hvis du ikke dør, -
vil du en dag i sandhed leve.
Mærket i nakken. Hvor har du det fra?
Aner det ikke. Jeg har altid haft det.
Når børn her er 100 dage gamle, får de slægtens brændemærke, -
så de husker, hvor de kommer fra.
Det er min fars mærke. Kaels mærke.
- General Kael? - Har du hørt om ham?
Han var den første knokkelrøver. Han fik 15 børn.
Du og jeg er de eneste, der er tilbage.
Min far blev dræbt af dit folk.
Han blev dræbt af Madmartigan under Slaget om Nockmaar.
Din mor blev dræbt af soldaterne, der bortførte dig til Tir Asleen.
- Nej. Jeg kan huske det. - Det kan jeg også.
Jeg kan huske, du talte stjernerne, inden du lagde dig til at sove, -
for at sikre dig, at der var lige så mange som natten før.
Kael tjente Bavmorda. Bavmorda tjente Oldheksen.
Bavmorda indgik en pagt med slaverne i Galladoorn.
Hun lovede at vælte despoterne til gengæld for deres troskab.
Folk vil gøre hvad som helst for at få deres frihed.
Hvad skete der bagefter, da Nockmaar var faldet?
De overlevende flygtede.
Tir Asleens og Galladoorns hære satte efter os. De frygtede os.
Og med god grund. En dag ville vi gøre oprør.
Hvorfor tog de mig?
Man ville forhindre et oprør ved at stjæle folks fremtid.
Opfostre deres børn i troen på, at man var deres frelsere, og gøre dem loyale.
Gøre dem til soldater.
Kan du høre det?
- Trommer er aldrig et godt tegn. - Vi må skynde os at redde Elora.
Og min forlovede og de andre.
Koncentrer dig!
Vi aner ikke, hvad vi havner i. Tænk med hovedet, ikke med ...
- Hjertet? - Netop. Kom.
Tag vores våben.
- Vi er endnu ikke blevet opdaget. - Har du gjort os usynlige?
Jeg tror snarere, de er revnende ligeglade med os.
Men vær på vagt. Vi kan blive angrebet når som helst.
Willow!
Elora! Mødrene være lovet.
Graydon.
Elora, du ser rask ud.
- Hvor er de andre? - Et sted i nærheden.
- Der er lige straks mad. - Har de inviteret jer på mad?
Jade er knokkelrøver, hvad det så end gør hende til. Nok i syv sind.
Nå, men der bliver holdt fest for at fejre hendes hjemkomst.
Elora ...
Det smager stadig lidt vel meget af spidskommen.
Eller er det bare mig?
Nej, det er ikke bare dig, Toth. Du har sofistikerede smagsløg.
Kald mig bare Lori.
- Hvad laver du? Giv mig den stav. - Hvor er du bare faragtig.
- Lori, gør det noget? - Nej, værsgo.
- Ikke tørre den af i det der. - Pyt, det er mit festviskestykke.
Du er vist rigtig kommet i kridthuset.
Jeg sagde jo, jeg havde en plan.
Galladoorns slaver. Nockmaars soldater.
Vildskovens fredløse.
Vi søgte kun at vinde vores frihed, så vores børn ikke skulle leve i frygt.
De skulle ikke være underlagt hverken daikinier, trolde eller hekse.
Vi har ingen Barriere eller hære til at beskytte os.
Vi har kun den frygt, vores masker spreder, vores vilje til at overleve ...
... og hinanden.
I dag, efter 200 måner, er min søster vendt hjem.
I Tir Asleen blev hun opflasket med løgn om os og om sig selv.
Men i aften genfødes hun i sin families kærlighed -
og de værdier, vi stadig kæmper for. Frihed, oprør, lidenskab og glæde.
Til dagen gryr!
- Hvad er det? - Lækker frugt. Lev nu lidt.
Jeg har savnet dig, lillesøster.
Er det ... Er det pænt?
- Det er okay. - Tror du, hun vil kunne lide det?
- Hvem? - Ikke nogen. Bare en pige.
Kvinder kan godt lide skæg. Det skulle du have sagt.
Det kunne du godt have sagt. Ham der har da ikke skæg.
Han har heller ikke nogen kæreste.
- Efterlod jeg dig ikke bundet? - Jeg følte mig ensom.
Hvad skal jeg stille op med dig?
Jeg kunne være vendt tilbage, men det gjorde jeg ikke.
Jeg skammede mig.
Bliv her.
Det vil jeg gerne en dag.
Jeg kunne tvinge dig til det. Gøre dig til min fange.
Scorpia, ved du det da ikke?
Det er jeg allerede.
- Hvordan har du det? - Mærkeligt, men godt. Hvad med dig?
- Mærkeligt. - Det er nok sandhedsblommerne.
- Hvad for blommer? - Sandhedsblommerne.
Frugten, der blev delt ud under Scorpias tale.
At spise dem gør det umuligt ikke at være fuldstændigt ærlig.
Det vidste jeg ikke.
Men det gør jeg nu.
Nå ...
- Du er altså ... - Ja, åbenbart.
Jeg kan stadig ikke fatte det. Hvorfor løj Sorsha for mig?
Måske gjorde hun det for at beskytte dig.
Vidste du det?
Nej.
Men jeg havde en mistanke.
- Og det fortalte du mig ikke. - Hvad skulle jeg have sagt?
At du måske tilhørte dem, du havde svoret at udrydde?
Du ville have troet, jeg var gal, eller det ville have knust dit hjerte.
Du er i al fald ekspert i at knuse mit hjerte.
Jade, vent ...
Jeg følte, vi gjorde fremskridt, og så skete det der.
Og nu er du utryg ved mig, fordi jeg ville sende dig til en anden verden ...
- Du har barberet dig. - Nå ja, det har jeg vel.
- Hvem talte du med? - Ikke nogen.
Jeg ville egentlig finde dig og forsikre dig om, -
at det, der skete på Nockmaar, ikke var mig. Jeg ville aldrig ...
- Jeg så dig dræbe din bror. - Hvornår?
Da jeg kyssede ... Da jeg drog det ud af dig.
Som sagt var jeg syg som barn. Jeg var besat.
Min bror var min helt, og jeg elskede ham over alt i verden.
Du dræbte altså ikke din bror, og det var ikke dig på Nockmaar.
- Jo, men alligevel ikke. - Hvem er du så?
Det forsøger jeg stadig at finde ud af.
Okay. Sig til, når det lykkes.
Derfor går jeg aldrig hjemmefra uden en god mavemikstur -
og mindst tre par rene sokker.
Ja, I griner, men I går vel ikke engang med sokker.
Giv mig et skvæt mere.
Graydon, kom og sæt dig.
Flinke folk, hvad? Og dem var vi bange for. Især ham her.
Sid ned. Tag dig en dram.
Jeg ved godt, vi ikke rigtig er venner ...
Ikke engang lidt.
Men jeg er temmelig sikker på, du ikke er ond. Du er bare ...
... strid.
Du er slet ikke så ubrugelig, som jeg troede. Og måske sagde.
Men det tror jeg nu ikke, jeg ville have sagt.
- Det gjorde du. - Det var forkert af mig.
Endnu en gang.
- Jeg var led ... - Jeg kvajede mig med Jade.
- Ville du spørge mig til råds? - Nej. Overhovedet ikke.
Jo. Hvad gør jeg?
- Tal med hende. Og sig undskyld. - For hvad?
Det er ligegyldigt. Bare sig ordet "undskyld".
Fortæl hende, at du forstår hende, og at du gerne vil gøre det bedre.
At du vil være der og vente på hende, -
til hun er parat til at lade dig bevise det.
Kan du ikke lige gentage det?
- Jeg er nødt til at finde Graydon. - Men jeg har brug for flere råd.
Det skal nok gå. Bare vær ærlig.
De rådne sandhedsblommer gør det umuligt at være andet.
Jeg skal tale med dig.
Jeg mener, jeg vil virkelig gerne tale med dig.
Du ... Se på mig.
Du er et godt menneske.
Det ved jeg snart ikke. Jeg har gjort nogle slemme ting.
Pjat, vi er alle sammen usikre.
Du må bare kæmpe dig tappert igennem det.
Det kan du sagtens sige. Du er jo den mægtigste troldmand i verden.
Det er jeg faktisk ikke. Jeg er højst middelmådig.
Men du besejrede jo Bavmorda.
Kom her.
Det var rent held. Hele mit ry er baseret på den ene sejr.
Jamen jeg sad til sent om aftenen og læste om dine eventyr. Du var så vis.
Bag al den "visdom" -
er Willow Ufgood her hunderæd for at blive afsløret -
som den aldrende, talentløse fusker, han i virkeligheden er.
Hej, Elora.
Sandhedsblommer. Aldrig mere.
- Du ligner en, der hører til her. - Det gør jeg også.
Det ved jeg. Men jeg har brug for dig.
- På færden. - I det hele taget.
I mit liv.
Og jeg ved godt, min far dræbte din far.
Jeg kan slet ikke forestille mig, hvordan du har det lige nu.
- Det rører mig ikke. - Gør det ikke?
Egentlig ikke.
Jeg er ikke ham.
Jade, du er det eneste, der betyder noget for mig.
Og hvis du vil hertil og bo, efter vi har fundet Airk, -
så vil jeg gerne med, hvis det er i orden.
Jeg vil slet ikke på eventyr, hvis ikke det er sammen med dig.
Det skulle jeg have fortalt dig noget før, -
og for det og alt det andet vil jeg gerne sige undskyld.
Hvad var det, du ville sige?
Sandheden?
Den blombarlige.
Jeg er ...
... og har gennem længere tid været ...
... fuldstændig, håbløst og vanvittigt ...
... forelsket i dig.
Og om ti sekunder kysser jeg dig, så hvis du ikke vil have det ...
Det vil jeg godt.
Det ville jeg være helt vild efter.
Er du sikker? For hvis jeg gør det ...
... hvis jeg kysser dig ...
... kan jeg nok ikke holde op igen.
Der er nok kun én måde at finde ud af det på.
Kit! Kit!
Willow! Willow!
Trolde.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service