Bavmordina duše přežila.
Ve mně, v tvém bratru i v tobě.
Buď opatrná.
V PŘEDCHOZÍCH KAPITOLÁCH JSTE VIDĚLI
Princ je naživu.
Pod zámkem ho drží Zlobaba.
Žije v Zapomenutém městě ležícím za Zlomeným mořem.
Lebkouni!
Pryč!
Boormane, ty máš bejt mrtvej.
S někým si mě pleteš.
Má rodina mířila k Matce bran.
Já jediná jsem to přežila.
Jade, uteč!
Stane se mi to, co Ballantinovi.
A vy mě musíte zastavit.
Ty víš, co mi chtěl Ballantine udělat?
To, co Bavmorda, když jsi byla dítě.
Rituál Třinácté noci.
Vypudit tvou duši do říše nekonečného utrpení.
Ještě ho můžeš zachránit.
- Ale já nevím jak. - Ale víš.
Chyťte tu dívku.
Ostatní zabít.
Kapitola V: Divohvozd
Co to jako je?
To je moje starost.
Jak dlouho po nás chtějí jít?
Dokud nebude mít Zlobaba Eloru a my nebudeme mrtví.
Škoda, že s nimi nejde hodit řeč.
Kam teď, kapitáne?
Tady jim neutečem. Kam se schovat?
Do Divohvozdu.
A co neblaze proslulé nástrahy Divohvozdu?
Jaké nástrahy?
Prý je tam něco ve stromech, ve vzduchu i ve vodě. Po čem se...
Nechce odejít.
Ztratíš svobodnou vůli.
Věř mi, že tam nestrávíme víc času, než bude nutný.
No tak jo.
Má-li někdo lepší řešení, sem s ním.
Pryč!
Tam!
Klíčem je obezřetnost.
Buďte bdělí.
Divohvozd je svůdný,
obluzuje zrak i sluch.
Než se nadějete,
pořádáte svatby a hlídáte psy náhodnejm známostem.
Tak to se nestane.
Mně pořád dělají starost ty nástrahy.
Lebkouni, kteří zabili mé rodiče, prchli právě sem.
Možná tu ještě jsou.
Někde.
Ta hůlka je ze dřeva Velestromu,
co roste ve středu všeho.
A mohla bych to s ní zkusit?
Jestli mi to s ní půjde? Možná ne.
Ale půjde.
Jenže nejsi připravena.
Máme přísný systém. Čarodějná pedagogika.
Čili proces výuky a předávání mouder.
Než ti ji svěřím, musíš zvládnout čtyři pilíře.
Vyrostl mi bobrůvkový keř. Což bylo údajně úžasný.
A pak jsme vyrobili mast a vykurýrovali Graydona.
Doufejme.
Stačí jen zmáknout soustředění a věštectví.
Nic víc.
Věštectví, interpretace vibrací vesmíru, pohled do budoucna,
je i pro velmi mocné čaroděje téměř nemožné.
A ty jsi věštec?
Občas mívám mlhavé vize věcí budoucích.
A já v nich jsem?
Začneme soustředěním.
S dávkou trpělivosti, kterou ty nemáš.
Já se snažím.
Můžeš pomocí mysli hýbat předměty, manipulovat přírodními živly,
a dokonce měnit bytosti.
Co to tropíš?
Používám svou mysl, abych ti vytáhla tu osinu ze zadku
a proměnila tě v někoho, kdo mi půjčí tu hůlku.
- Vychází to? - Ne.
V nesprávných rukách se Cherlindreina hůlka
stává zbraní hromadného ničení.
Ses nám zabouch?
Cože?
Zabouch. Dobře to znám. Hučí ti v hlavě,
máš chuť trhat kvítí, neprdíš, nebo jen potichu,
a děláš ze sebe blbce
před jistou plavovlasou, okatou vyvolenou,
která tě má jen za druha ve zbrani.
Já se nezabouchl.
Fajn.
Aspoň ti nemusím říkat, jak si ji získat zpět.
Neříkej, že bys mi dokázal poradit.
Graydone, hochu,
kolem ženskejch se točí můj svět.
A těm se klepou kolena a zrychlí tep,
když zaslechnou jméno Thraxus „Relaxus“...
Boormane, ty chvastoune.
Jestli je tohle nějaká tvá vedlejší mise,
tak ti vykuchám srdce z těla.
Slyšíš? Jakou vášní vře?
Jo, ale jak to děláš? Jak budíš vášeň?
Tak jo, nejdřív
musíš pochopit podstatu něžnýho pohlaví.
Možná to bude znít nelogicky, ale věř mi, je to tak.
- Dobře. - Maj rády, když...
Když co? Boormane, co maj rády?
Ne, dokonči tu větu. Co maj rády?
- Nežertuju. - Poslouchejte.
Vím, že pochybujete o mejch úmyslech a motivech,
ale moc vás prosím, abyste mi věřili.
Ať se teď stane, co chce, mám plán.
A vše dobře dopadne. Jen musíte zachovat...
klid.
Boormane.
Lori.
Tothovo křestní je Lori.
Ale z nějakýho důvodu to tají.
Neboj, Lori. Jen se nestyď.
Ale, hoši. Nezlobte.
Tak tys nezdech.
Vtipnej příběh.
Spíš není vtipnej.
Vtipnej je tím, jak je nevtipnej.
Jak já byla překvapená, když se Toth vrátil
a řekl, že naháněl bandu z Tir Asleen.
Čtyři děcka a kolohnáta, kterej vypadal přesně jako Thraxus Boorman.
Máš nárok na vysvětlení.
Ze Skellinu se nikdo živej nevrátil.
Nikdo.
- Ze Skellinu? - Doly děsu Skellin.
Jsou v horách. Patří trollům.
Co na to říct? Asi jsem první, kdo to zvládl.
Tak tohle si užiju.
Jestli to, co si myslím, že si myslíš,
tak já taky.
O tom silně pochybuju.
Vezměte ho do mýho stanu a přivažte ho.
No vidíš. Možná fakt myslíme na totéž.
A ty druhý?
Chceš je?
Nebo máme zatopit pod lebkotlem?
Jsem Kit Tanthalos z Tir Asleen. Dcera královny Sorshy.
Scorpia.
Vlastě jsem Její Eminence, Madam Magnificence Venoma Scorpia,
ale Scorpia stačí.
Mého bratra unesli z našeho hradu.
My ne.
Že ne?
Byli to služebníci Zlobaby.
Chceme překonat Zlomené moře.
A bratra zachránit.
Kdyby ses tedy uvolila nás nechat jít,
má matka by tu laskavost oplatila.
Boormana si nech. Je jen na obtíž.
Plýtváš dechem.
Oni žádné slitování neznají.
A jsou tak hloupí, že nechápou, co nabízíš.
Možná pod tím lebkotlem zatápět nebudem.
Toho nelwyna a toho fešáka zavřete do sklepa.
- Opatrně. - Dobře.
A ty dvě hoďte do klece.
- Počkej. - Tuhle mi tu nechte.
- Co jí chceš udělat? - S touhle si pohraju.
Jade!
Nejdřív mi dovol říct, že vypadáš bájo.
Nezestárla jsi. Kolik to je, osmdesát lun?
Ty jo.
Býval jsi vyžle. Hladový kluk. A hodně snaživý.
Snaživej jsem furt.
Myslela jsem, že jsi umřel.
Oplakávala jsem tě.
Jako hodně, nebo...
Dobrá muška!
Mířila jsem o kus výš.
Jak jsi jim utekl?
Konečně sami, že?
Ne. Máš pravdu.
Je fakt prima popovídat si mezi čtyřma očima.
Bez neustálýho vyrušování ostatních.
My si nepovídáme mezi čtyřma očima.
- Hledáme cestu ven. - Ovšem.
Výuka Elory ti zabírá spoustu času.
Když je o ní řeč, nemyslíš, že mě trochu ignoruje?
Zkusil jsi ji vypudit z našeho světa.
Ze zkušenosti vím,
že po něčem takovém důvěra dámy utrpí.
Ale já nejsem zloun.
Jen mě dočasně posedl zloun,
což je nešťastné. Protože jsem k ní cosi cítil...
Tak to počkej, Graydone.
Je to Elora Danan, císařovna devíti říší.
Elora je spasitelka světa.
Na románek s tebou ani nikým jiným nemá čas.
Takže tvrdíš,
že spása světa a vztahy se vzájemně vylučují?
Musíš najít rovnováhu mezi osobním a profesním životem.
Vždyť právě.
Co to říkám? Vlastně ano.
Musíš si přestat dělat plané naděje.
A co když nemůžu, Willow.
Musíš. Já nevěřím svým očím.
Co to je?
Mužíčci.
Co tam s ní udělají?
- Snad jí neublíží. - Jak můžeš něco takovýho říct?
Co já vím? To se přece říká.
Nosí lidský lebky jako masky!
Co když ji zabijou?
Poslyš, podle mě je láska nejmocnější síla ve vesmíru.
Cože?
Že láska je nemocnější síla ve vesmíru.
Proto vím, že zachráníme Airka.
Děláš si legraci?
Ne?
Moji kamarádku se chystaj mučit a ty mi tu plácáš o lásce?
Jen říkám, že vím, čím si procházíš.
Jo? Protože ses párkrát vyválela v trávě s mým bratrem?
Jade je má...
kamarádka.
Dobře víš, jak se na tebe dívá,
brání tě, má o tebe strach. Jela s námi jen kvůli tobě.
Předstíráme, že nechápeme, někdy se v tom i utvrzujeme.
Ale v srdci to chápeme.
Je mi jí líto.
Miluje někoho, kdo to neopětuje.
Nevíš o ní ani ň. Ani o mně.
Možná ne. Ale vím, jak se odtud dostaneme.
Takhle.
Jak ses dostal ze Skellinu?
Jak to jen šlo.
Probojoval jsem se.
Když jsem ukojil svou žízeň po krvi,
sestoupil jsem z hor do údolí.
Raněnej a promrzlej.
A pak jsem se vypravil sem.
A byl bych se vrátil,
kdybych nepomáhal zatoulanejm pocestnejm.
- Nazdar, cukrouši. - Ahoj.
Jak jsem měl vědět, že to jsou carcosianští smrtonoši?
Můj život ušetřili, ale přinutili mě vykonat...
Pojďte!
...hrozný skutky.
Sakra, nohy!
Nařkli mě ze zločinů.
Roky jsem unikal, ale nakonec mě dostihli.
Sorsha zařídila, aby mě poslali na Tir Asleen,
kde jsem ji za pomoci svejch nezanedbatelnejch přesvědčovacích
schopností přesvědčil, aby mě pustila.
Pamatuješ na mý schopnosti?
Jsou zanedbatelný.
Ten kyrys? Nenašel jsi ho?
A tvé druhy? Co Allagash?
Dostali ho trollové.
Jenom doufám, že ukrutně trpěl,
než ho zabili.
To je dlouhá historka.
A Madmartigan?
I ten padl?
Haló, nerad vás ruším.
Jdi do pryč! Máš ponětí, kolik je hodin?
- Hele! Co tam tak ječíš? - Gordone, ty se bodni!
Hledám svoje přátele. Možná je znáte.
- A proč bychom měli? - Jsou to mužíčci.
Jo, tak jako se všichni nelwynové znaj navzájem?
Máš ponětí, jak urážlivý to je?
Willow!
Roole! Jak rád tě zas vidím. To bylo let!
A já myslel, že už se toho nedožiju!
Vypadáš... Jak to říct? Větší?
To je má dcera Ganusha. Ganusho, Willow.
Je v pubertě.
Kde je Franjean?
Ten už mezi náma není.
Odjel na jih. Prej kvůli počasí,
ale spíš proto, že mu zdrhla stará. Za mnou.
Ale ta už taky mezi náma není.
- Zdechla. - Je na jihu.
A moje dcera se chce odstěhovat nahoru. Bydlet s Lebkounama.
- A nechat se unést trollama. - To bys fakt rád, že jo?
Co bych já rád, je,
aby ses sebrala, našla si práci
nebo hobby nebo něco!
Touží bejt slavná. Všichni se chtěj proslavit.
- Ale čím? Nevím. - Dekupáží!
Roole, žádám tě o pomoc.
Jako kdysi?
Tak nějak. Elora je tam.
To mimčo?
Už dávno ne. Musíme se odtud všichni dostat.
- Máme důležitý úkol. - Hlavně, že důležitej.
Kdyby to byla prkotina, pomoc bych ti musel odmítnout.
- Přimluvíš se u těch Lebkounů? - To máš tak,
oni nás moc neposlouchaj.
Rozbili si nad náma tábor. Je mi to trapný.
Ale co spáchat diverzi? Vzpomínáš na sovy a smradbomby?
Ani ne.
Tak něco lepšího.
S Cherlindreinou hůlkou se daj vymyslet věcičky.
A jéje.
Asi je to...
To sis právě vymyslela?
Možná teď.
- Tak to bude zlé. - Jo, to bude.
Jdem!
Obloudil jsi mě svým sarkasmem a bujným vousiskem!
Ne úmyslně!
Nechceme nikomu ublížit. A vy to jistě nechcete taky.
Ale já vám ublížím, když budu muset.
A fakt fest.
Chceme jenom Jade.
Kde je?
Tady.
Rozvažte ji.
To asi nepůjde.
Leda až nám řekne šéfová.
Dělej, nebo ti usmažím rypák, Lori.
Víš, co se povídá o fenách, co štěkaj a nekoušou?
Že jsou dobrý na guláš.
Tleskám tvý kuráži, princezno.
Ale měla by ses trochu uvolnit a bavit se.
Jsi leda na guláš.
Já se bavím skvěle.
A na tohle čekám už dlouho.
Ale drahá. Jsem jenom tvoje.
Ne, Jade!
Ne!
Jen pojď!
Jade! Dost! Prosím! Ne!
Prosím!
Odveďte ji do mýho stanu.
Hotovo.
Vidíš tu skálu, co vypadá jako dvouhlavá kráva?
Tak tamtudy nezdrhejte. To je blbě.
Ale když tam poběží ten šíleně smutnej princ,
- poběžej za ním. - To není žádný plán.
Nápad s obří sovou jste zavrhli,
čili máte tohle.
Ne, je to dobré. Prosté.
S trošičkou štěstí a krapítkem času je osvobodíme,
utečem a mezi stromy se setkáme s vámi.
Plác na to, dobře?
- Vím, jak se cítíš. - Jako zastara.
Ještě předtím, než jsem uvíznul v marasmu rodinný nudy.
Bzink, útok, útěk, koně, chaos, chaos, pusa na šťastnej konec.
Tak jo, naskoč.
S tím jsem už dávno skončil.
Teď se celý dny jen cpu, vzpomínám a zase se cpu
- a jsem s Ganushou. - Nedolejzej.
Ale, Roole, bez tebe to nezvládnu.
Ale zvládneš. Teď máš jeho.
To on je tvůj Franjean a Rool.
A i když vypadá jako šíleně smutnej princ,
je to v jádru hrdina. Jako ty.
Dobrodružství je nebezpečný, ale když neumřeš,
jednou si budeš žít.
Kdes přišla k tomu cejchu na krku?
Nevím. Mám ho od mala.
U nás, když je dítěti sto dní, tak mu vypálí rodový cejch,
aby se vědělo, čí je.
To je cejch mýho otce. Cejch Kaela.
- Generála Kaela? - Slyšelas o něm?
Byl to první Lebkoun.
Měl patnáct dětí.
Ty a já jsme jediný přežily.
Můj otec byl svobodný muž. Zabili ho Lebkouni.
Zabil ho Madmartigan v bitvě o Nockmaar.
Tvou matku zabili hraničáři,
kteří tě unesli na hrad Tir Asleen.
Ne, pamatuju si to.
To i já.
I na to, jak jsi počítala hvězdičky před spaním
a ujišťovala se, že je jich na nebi pořád stejně.
Kael sloužil Bavmordě.
Bavmorda sloužila Zlobabě.
Bavmorda uzavřela pakt s otroky Galladoornu.
Pomohla jim svrhnout jejich pány výměnou za věrnost.
Za svobodu platí lidi lecjakou cenu.
A potom? Po pádu Nockmaaru?
Ti, co přežili, utekli.
Armády Tir Asleen a Galladoornu nás pronásledovaly. Bály se nás.
A měly proč.
Dřív či později úder vrátíme.
Proč mě unesli?
Znáš lepší způsob, jak zabránit útoku, než zajmout děti
a vychovat je ve víře, že je jejich únosci zachránili?
Pak jsou z nich věrní vojáci.
Slyšíš to?
Bubnování. Zlé znamení.
Musíme sebou hodit. Zachránit Eloru.
A taky mou snoubenku a ty ostatní.
Soustřeď se!
Nemáme tušení, do čeho jdeme.
Teď je třeba myslet hlavou a ne svým...
- Srdcem? - Přesně. Tak pojď. Tudy.
Dobře.
Ber ty zbraně.
Mám je.
Zdá se, že nás nezpozorovali.
Tys na nás seslal kouzlo neviditelnosti?
Věc se má ve skutečnosti tak, že jsme jim lhostejní.
I tak buď ostražitý. Co chvíli na nás mohou zaútočit.
Willow!
Eloro, díky Matkám, že jsi v pořádku.
Graydone.
Eloro, vypadáš dobře.
- Co ostatní? - Jsou někde kolem.
Za chvíli je večeře.
- Co se tady stalo? - Pozvali tě na večeři?
Jade je Lebkounka. Zajímalo by mě, jak se cítí.
Zmateně, řekla bych.
No a na počest jejího návratu je oslava. Pojďte.
Eloro...
Mám pocit, že v tom jídle cítím kmín.
Nebo jsem blázen?
Nejsi, Tothe. Jen máš dobře vyvinutý chuťový pohárky.
Můžeš mi říkat Lori.
Co to tropíš? Vrať mi to!
Chováš se jak táta.
Lori, dovolíš?
Jo, posluž si.
O to mi ji neutírej.
Má slavnostní rouška je čistá.
Koukám, že tys to zvládl.
Já říkal, že všechno dobře dopadne. Že mám plán.
Otroci Galladoornu, branci Nockmaaru,
psanci Divohvozdu.
Chtěli jsme jen svou svobodu.
Aby se naše děti nemusely bát.
Aby nemusely otročit.
Daikiniům ani Zlobabě.
Nemůžeme se schovat za Bariéru. Nebrání nás armáda.
Máme jenom strach, který nahání masky,
odhodlání přežívat
a sebe navzájem.
A dneska, po dvě stě lunách, se vrátila má sestra.
Vychovali ji na Tir Asleen. Krmili lžemi o nás i o ní samý.
Teď se znovu narodila. Obklopuje ji láska její rodiny
a hodnoty, za který bojujeme.
Svoboda, vzpurnost, vášeň a radost.
Až do rozbřesku!
Co to je?
Nevím, asi ovoce. Žij trochu.
Jo, jo!
Chybělas mi. Sestřičko moje.
Je to dobrý?
Ujde to.
Vypadá jako kluk.
- Bude se jí to líbit? - Komu?
Nikomu. Jedné dívce.
Holky rády fousy.
Na to ses měl zeptat předtím.
To jste mi to spíš měli říct.
Třeba ten vousy nemá.
Taky nemá žádnou holku.
Nechala jsem tě svázanýho ve stanu.
Bylo mi tam smutno.
Co si s tebou jenom počnu?
Mohl jsem se vrátit. Nevrátil.
Styděl jsem se.
Zůstaň.
Jednou zůstanu.
Můžu tě k tomu donutit. Budeš můj zajatec.
Scorpio, což nevíš?
To už jsem.
Jak se cítíš?
Divně. Ale fajn. Co ty?
Divně.
To s tebou dělaj pravdoslivky.
Jaký slivky?
Pravdoslivky.
To ovoce, co rozdávali při projevu.
Pozřeš je a nemůžeš jinak než být upřímná.
Aha.
To jsem nevěděla.
Ale teď to vím.
No...
Takže jsi...
Asi jo.
Pořád to nemůžu pobrat.
Proč mi Sorsha lhala?
Možná myslela, že tě tím ochrání.
Řekla ti to?
Ne.
Ale já...
Já to tušila.
A mlčela jsi.
Co jsem ti měla vykládat?
Chtělas slyšet, že mě trápí pocit, že patříš k těm,
který chceš povraždit?
Řekla by sis, že mi hrabe.
A zlomila bych ti srdce.
Na lámání mýho srdce jsi odbornice.
Jade, stůj.
Cítil jsem, že k sobě máme blízko a pak se to stalo.
A teď se mě kvůli tomu straníš.
- Zkusil jsem tě vypudit... - Ahoj.
Ty ses oholil.
Už je to tak.
- S kým si to povídáš? - S nikým.
Vlastně si chci povídat s tebou.
Chci tě ubezpečit,
že ten ničema v Nockmaaru, že to jsem nebyl já.
- Nikdy bych... - Viděla jsem tě zabít tvého bratra.
Kdy?
Když jsem tě políbila. Když jsem tě vymítala.
Víš, že jsem byl jako dítě nemocný. Posedlý.
Bratr byl můj hrdina a já ho měl rád jako nikoho.
Takže jsi svýho bratra nezabil.
A ani v Nockmaaru jsi to nebyl ty.
- Ano, ale i ne. - A kdo teda jsi?
To se asi právě snažím zjistit.
Dobře. Dej vědět, až to zjistíš.
Proto nikdy neopouštím dům bez zažívacího toniku
a třech párů čistých fuseklí.
Vy se smějete a přitom fusekle nenosíte.
Doliješ mi, prosím?
Graydone. Pojď sem. Sedni si.
Nejsou milí? A to nám naháněli hrůzu.
- Hlavně tenhle. - Proč zrovna já?
Jen se posaď.
Napij se.
Vím, že nejsme kámošky...
Nepleteš se.
Ale vím jistě, že nejsi krutá. Jen trochu...
zlá.
Ty zas nejsi takový budižkničemu.
Takový, jak jsem možná řekla,
i když pochybuju, že bych to vůbec řekla.
Ale řekla.
No tak to byl omyl.
Jeden z mnoha.
- Neměla jsem... - Naštvala jsem Jade.
Co?
- Ptáš se mě na radu? - Ne.
- Ovšem. - Ani náhodou.
Jo.
Co mám dělat?
Promluv s ní. A omluv se jí.
- Za co? - To máš jedno.
Hlavně to řekni. „Omlouvám se.“
Řekni, že ji chápeš.
A taky to, že to chceš zlepšit.
A že na ni netlačíš a počkáš,
až bude připravená
se k tobě vrátit.
Můžeš mi to zopakovat?
- Musím najít Graydona. - Počkej...
Potřebuju poradit.
To zvládneš.
Jen buď upřímná.
Ono to po těch pravdoslivkách stejně jinak nepůjde.
Chci s tebou mluvit.
Tedy, ráda bych s tebou mluvila.
Hleď na mě.
Jsi hodný člověk.
Nevím, jestli jsem. Choval jsem se fakt hrozně.
To neříkej. Všichni o sobě pochybujeme.
Musíš to překonat a mít kuráž.
Tobě se to říká. Ty jsi Willow Ufgood,
nejmocnější čaroděj na světě.
Ani náhodou. Nikdy jsem jím nebyl.
Jsem nanejvýš průměrný.
Ale porazil jsi Bavmordu.
Pojď sem. Dělej.
Měl jsem kliku.
Na ní stojí celá moje reputace.
Ale ne. Dlouho do noci jsem čítával
o tvých dobrodružstvích a eskapádách.
Jsi velmi moudrý.
Za všemi těmi „moudry“
se Willow Ufgood bojí, že se jednoho dne provalí,
jaký starý břídil to ve skutečnosti je.
Ahoj, Eloro.
Pravdoslivky. Už nikdy.
Hezky sem zapadáš.
Vždyť jo.
Já vím.
Ale já tě potřebuju.
Jo. Jako panošku.
Jako úplně.
Jako pro život.
Vím, že můj táta zabil toho tvýho.
Umím si představit, že mi to máš za zlé.
Vůbec ne.
Fakt ne?
Vážně ne.
Nejsem on.
Jade...
Záleží mi jen na tobě.
Budeš-li se chtít vrátit sem, až najdeme Airka, a žít tu,
tak půjdu s tebou. Když budeš chtít.
Bez tebe nemá žádný mý dobrodružství smysl.
Měla jsem to říct dřív.
To i to ostatní mě moc mrzí.
Cos chtěla říct ty?
Pravdu.
Slivky.
Jsem, a je to už delší čas,
fakt
totálně, šíleně, zoufale
do tebe zamilovaná.
A asi za deset sekund tě políbím.
Ale jestli to nechceš...
Jo, já bych se...
Vůbec bych se nebránila.
Fakt ne?
Protože když to udělám,
když tě začnu líbat,
tak už nepřestanu.
Asi to budeme muset vyzkoušet.
Kit!
Willow!
Unesli ji! Vytáhli ji na stromy!
Utíkejte!
Willow!
Trollové.
České titulky Vojtěch Kostiha