En kort sammanfattning av läget, tack.
Tidigare i Willow:
- Vad har hänt med dem? - Besatta.
Oräkneliga fler kan dö. Men du kan fortfarande rädda dem.
Allt du behöver göra är att underkasta dig.
Oförstörbar förtrollad rustning...
Hur kunde jag bli itutad något så dumt?
Harnesket är inte ett vapen. Det är ett skydd.
Mot vad?
Mörkret.
En dimensionsportal håller på att öppnas. När de når den är Elora förlorad.
Graydon är skadad.
Vi måste få honom i skydd!
Nockmaar...
Jag hjälper dig.
- Inte in dit! Det är det hon vill. - Vi måste, annars dör Graydon.
Och inte bara han. Här finns inget på mils avstånd.
Fästningen tillhörde sin tids mest blodtörstiga tyrann, Bavmorda.
Ja, eller som Kit kallar henne: mormor.
Men det kommer mer.
Det blir inte lätt att höra det här, men du måste.
Bavmordas blod och ande överlevde.
I mig, i din bror, och i dig.
Ledsen, kompis.
Vad använde hon dem till?
Bavmordas fester var legendariska. Tre, fyra dagar i sträck, inga gränser.
Hur ser jag ut?
Som en vermathrax i väntan på sitt jungfruoffer.
- Va? - Alltså, det var...
Bra skämt. Men nästa gång kanske jag ska stå för kvickheterna.
Jag kommer att möta samma öde som Ballantine och Merrick.
Ni måste sätta stopp för det innan...
Innan vad då? Vad hade Ballantine tänkt göra med mig?
Det Bavmorda påbörjade när du var nyfödd.
Trettondenattsriten, som kastar ner din själ i evigt lidande.
Bara tillsammans kunde Willow och Raziel, tidernas mäktigaste magiker, stoppa det.
Ni använde er av Fibonacciformeln, om jag inte missminner mig.
Willow krossade Bavmorda, räddade Elora Danan, det vill säga dig...
...och räddade världen.
- Oj då... Vad gjorde ni sen? - Söp oss stupfulla.
Det där du gjorde vid Slaktade lammet, kan du inte bara...?
Vadå, spränga honom i bitar?
Några sekunder av obeskrivlig smärta som följs av omedelbar död.
Okej. Du kunde bara ha sagt nej.
Det här är ditt fel.
Hur tänker du nu?
Du drog med oss på jakt efter nån artefakt som inte ens finns.
Och nu är vi fast här, medan Airk fortfarande...
Just det, din bror Airk.
Samtidigt förtärs din fästman Grayoncé där av en 300-årig demon.
- Kom igen, säg inte "förtärs". - Förlåt.
Hur länge har han kvar innan den tar över?
Inte länge.
Någon gång i natt kommer han att förlora kontrollen.
Vi vet alla vad som måste göras.
Vad var det sista Ballantine bad dig göra?
Att döda honom.
Dödar vi Galladoorns prins blir det krig.
Hastur visste. Vi visste alla att han inte borde ha följt med.
Och om jag måste välja mellan Airk-
och vänta på att Graydon förvandlas till monster...
Det vore nåt för äktenskapslöftena.
Kit har rätt.
Jag har viss erfarenhet av sånt här. Jag är inte stark nog att stoppa det.
Jag vill inte göra er illa, men det kommer jag att göra.
Om Hennes höghet är så mån om att få det gjort kan hon göra det själv.
- Tror du inte att jag klarar det? - Jag tror inte det.
Att döda nån som inte försöker döda en...
Det är inte lätt.
Du är den största nu levande magikern. Du krossade Bavmorda!
Nog måste det finnas nåt du kan göra.
När hon var ung, i din ålder-
var Bavmorda begåvad, nyfiken och löftesrik.
Men så blev hon bortförd av en sedan länge glömd sekt.
Lindormens brödraskap.
Gråhäxan tutade i henne deras sjuka idéer och gav henne onaturliga krafter.
Vad för krafter?
Tja, en gång förvandlade hon hela Galladoorns armé till grisar.
Raziel och jag förvandlade tillbaka dem. Fullständigt kaos, grisar överallt.
Vadå, allihop?
Förvandlade ni tillbaka varenda gris till människa?
Tror det.
Saken är att Lindormens brödraskap praktiserade naturvidrig magi.
Om en rit finns som kan driva ut den sortens ondska-
vet jag nog var vi hittar den.
Malatrium.
Bunden i satyrskinn.
Fräscht.
- Här, Namshubs purgation. - Det är ju min favoritpurgation!
En utdrivningsrit.
Både komplex och farlig, och jag är inte helt återställd än.
Jag fick inte ens till fröformeln.
Okej. Vad ska jag göra?
Se det som en introduktion i alkemi. Vi ska blanda en salva.
En kraftfull sådan.
En mixtur av örter, tonika och tinkturer som appliceras när formeln läses upp...
...och hans vätskor tappas ut.
- Vad för vätskor? - Blod, var, restprodukter från...
Okej, det får bli en överraskning.
Hämta en dolk med elfenbenshandtag och selenblad.
Gråhäxan kommer att skicka gaalerna för att se till att riten fullbordas.
- Vi måste hålla utkik. - Jag kan göra det.
Graydons smitta får inte nå nån av oss.
Då kommer vi inte levande härifrån.
Smittar det bara han hostar, eller?
Eller om jag rör vid honom och sen nuddar mitt ansikte?
Det sitter i larvslemmet. Inte lukta, inte röra, inte äta.
Varför skulle vi äta det?
Vänta, en sak som är ännu viktigare: Vad ni än gör, gå inte upp i Höga tornet.
Det är kanske, eller sannolikt, en port till Dödsriket.
Okej, inte röra elaka slemmet, inte gå upp i Höga tornet.
Jag känner mig verkligen pepp på den här exorcismen.
Du, jag vet att det gör ont.
Men du får inte straffa dig själv för något du var tvungen att göra.
Jag vet vad han betydde för dig, och hur svårt det var att...
- Döda honom? - Ja.
Kit, Boorman har rätt.
Det är inget man förstår förrän man själv gör det.
Jag hoppas du slipper.
Den enda jag minns från min barndom är-
hur jag mockade stall och lagade betslen och bett.
Jag var tacksam mot Sorsha för att hon gett mig ett hem-
men Ballantine gav mig nåt som jag aldrig tidigare haft:
Ett sätt omsätta ilskan i nånting annat.
Han gav mig sitt svärd och jag dödade honom med det.
- Jag går till bröstvärnet. - Jag följer med.
Hjälp Willow och Elora att samla ihop det de behöver.
Förlåt.
Hallå där... Vad döljer du för skatter?
Boorman...
Kom till oss.
- Kan vi ge honom nåt mot smärtan? - Nej.
Jahapp.
Jag har lyckats hitta allt utom extrakt av nattskatta.
Det går inte att utelämna nåt!
Om vi blandar fel kan hela fästningen sprängas.
Saltlagd pungråttsblåsa.
Rödhalsade pungråttor äter inget annat än nattskatta.
En enkel dekokt på dess mjälte så får vi extraktet.
- Brukar du ha det i dina muffins? - Bland annat.
- Kan du bara kolla om de har några? - Brukar folk ha såna i skafferiet?
Det är värt ett försök.
- Vänta lite! - Lugn.
-Är det där från... - Nej. Jag var sjuk som barn.
- I vad? - Vet inte exakt. Nåt allvarligt.
Jag får inte prata om det. Det är skamligt.
- Nej, det är det inte. - Jo.
Det visar bara på din motståndskraft. Vi ska bota dig.
Men det här kan nog kännas lite.
Eller rätt mycket.
Nix.
Jaha...
"Kit, hämta lite saltlagd pungråttsblåsa"-
"och lite magiskt stoft till rumpan så det doftar kanel när jag släppt väder."
- Hej. - Hallå.
Vad gör du här?
Du har inte hittat ålgelé eller nymfsmör?
- Ska inte du hålla utkik efter gaalerna? - Det gör jag också, eller gjorde...
Jag hittade en dörr som nog kan leda till en bra utkikspost.
Boorman, plundrar du min döda mormors fästning?
- Nej, självklart inte. - För mig får du gärna göra det.
Jaha. Okej, då är svaret ja.
Folk tror att en förbannelse vilar här.
Vet du hur svårt det är att hitta en fästning som inte plundrats?
Tydligen inte.
Hursomhelst, att inte få upp valvet är väldigt frustrerande...
Tack.
- Vad letar du efter? - Saltlagd pungråttsblåsa.
När man väl behöver det hittar man det inte.
- Hur går purgationen? - Det kommer inte att funka.
Och om riten inte tar död på honom blir jag tvungen att göra det.
- Vad? - Inget.
Men Bavmorda hade nog varit stolt över sitt barnbarn nu.
Herregud...
Det här låter hon mig aldrig glömma.
Elora.
Det funkar inte om du inte säger det med mig.
Okej.
Amak, med K.
- Amak? - Perfekt.
Se på mig! Se på mig, pojk!
- Du är en besvikelse! - Du finns inte på riktigt!
Vad sa jag till dig?
Ge Galladoorn en arvinge som kan göra anspråk på Tir Asleen.
- Gottgör det du stal från mig. - Det var inte jag!
Kom igen, du klarar det. Jag tar emot om du faller.
Varför plågar ni mig?!
- Vad händer med honom? - Fortsätt röra!
Var fasen är Kit?!
- Avsäger du dig ditt familjenamn? - Ja.
Tar du emot Den Eviges ljus?
Viger du ditt liv åt vår gärning-
på det att vi kan frälsa den här världen från lidande-
och fylla den med Hans ljus?
Ja!
De sex blodslinje finns i dig.
Du skall bära hans bud!
Lindormens högprästinna, drottning Bavmorda.
Jag låter mig inte besegras av en dörr.
- Tror du att otjänligt vin kan... - Va?
Jag försöker få upp det förbannade valvet! Jag vill veta vad som finns därinne.
Tänk om det finns en guldstaty av en örn som slåss mot en häst!
- Ser du nåt? - Nej.
Kit har rätt. En av oss kommer att behöva döda honom.
Förmodligen.
- Det faller på dig eller mig. - Ja.
Hela livet har jag drömt om att bli riddare, att tjäna.
Men än så länge avskyr jag det.
När min vapenbroder dog...
...ägnade jag mycket tid åt att fly från mig själv.
Men så insåg jag att den enda människan jag aldrig kan undkomma är mig själv.
Hur lärde du dig leva med det?
Man tar sikte mot målet, och strävar mot det utan att se tillbaka.
Ballantine hade nog sagt samma sak.
Okej, det är... Man har rätt att gråta ut en gång per uppdrag.
Om du tänker bli äcklad eller svimma eller nåt kan du väl gå undan?
Klåpare...
Fort nu, Elora.
Bra.
Vilken stank...
Det doftar knappast kaprifol, men det betyder nog att den är klar.
Han känner det kanske inte ens.
Ge mig vatten, halvfot! Annars dödar jag dig, förstått?
Elora, vatten!
Rappa på!
Är nån där?
Kan nån höra mig?
Om ni hör mig, svara.
Airk? Airk, vi hör dig!
Dove? Är det du?
- Var är du? - I en fängelsehåla, tror jag.
Det är mörkt... och varmt.
- Jag är ensam. Och rädd. - Vi är på väg!
Det är inte Airk, utan Lichen som försöker distrahera oss.
- Låt honom inte göra det. - Jag klarar inte det här.
Hör på, vi måste fortsätta.
Gör inte så här, pappa.
Du vet ändå hur det slutar. Du kan inte skydda henne!
- Tyst! - Säg sanningen.
- Säg sanningen, annars gör jag det! - Tyst, sa jag! Tyst!
- Vad menar han? - Fokusera!
-Är det nåt du inte har sagt? - Det är inte viktigt!
Vad hände i din by?
Om du inte tänker vara till hjälp kan du gå härifrån! Gå!
Slappna av.
Järnspikar! Jag hatar dig!
Förlåt, jag menade det inte.
Boorman... Boorman?
Du kan ställa allt till rätta.
Hon tog Lux.
Boorman...
De odågorna...
Vad gör du här ute?
Jag behövde ta lite luft.
- På eget initiativ, är det okej? - Visst, det är lugnt.
Jag träffade två...
...skogshuggare när jag flydde undan Ballantine.
De åt lunch utanför sin stuga.
Om jag bara hade gått förbi dem skulle de vara vid liv nu.
Du hade rätt.
Det var idiotiskt att tro att...
Jag kan inte rädda nån.
Du...
När de tog dig från lägret spred vi ut oss för att söka.
Hörde du?
Vadå? Graydon som blir skändad?
- Du, jag försöker säga nåt, så kan du...? - Nej.
Rösten...
Den är bekant. Jag har hört den förr.
Vänta, jag följer med.
Jag tänker inte tappa bort dig en tredje gång...
Willow kommer att bli förbannad.
Jade, spring!
Spring!
Mamma?
Nu ska du dö!
Dö!
Jag ger ingen nåd!
Dö!
Ge plats för drottning Bavmorda!
Ni rår inte på profetian!
Barnet är maktlöst mot mig. Påbörja ritualen.
Nej! Ert terrorvälde är snart över!
Hon kommer tillbaka och förgör er!
Döda henne.
Nej!
Mamma?
Hon är här. Jag känner det. Jag kan se henne.
Hon är vuxen nu. Enveten, stark.
Hon är den som lyser upp mörkret.
Nej!
Herregud, jag trodde att du var...
- Hur tog du dig in? - Genom dörren?
Va? Jag har precis ägnat en halvtimme åt att barrikadera den.
Nånting är väldigt skumt med den här fästningen.
Spiraltrappan försökte äta mig nyss. Vi är nog säkrare ute i ovädret.
Med all respekt, Ers majestät, men det menar du inte?
- Vem där? - Vi har svärd!
Och armborst och giftiga spikklubbor!
Oj då. Okej, jag ger mig. Släpp in mig nu.
Hur vet vi att du är du?
Tja, på min mustiga doft eller skönklingande sångröst.
- Säg nåt bara den verklige Boorman vet. - Okej. Ni två är skittända på varann.
- Det är vi inte alls. - Inte alls.
Var är den?!
Bara du var med mig i katakomberna, så bara du kunde veta att jag hade den.
Lux Arcana! Du anar inte vad jag gör för att få tillbaka den.
Bort med dina lortiga händer från min prinsessa.
Vi tar om det.
Vad hände? Var är Willow?
Han är försvunnen. Vi har problem.
Riten funkade, typ.
Han fick ut farsoten ur mig, men Lichen flög i honom istället...
Ja, du fattar. Hjälper du mig? Tack.
- Du mår bra. - Ja.
Men Willow gör inte det. Kom, vi måste hitta honom.
Tack, förresten. Du räddade mitt liv.
- Willow! - Willow!
- Var kan han vara? - Vänta, låt mig...
Vi måste sätta oss in i Lichens tankar. Vart hade han tagit vägen?
Höga tornet!
Trettondenattsriten. Portalen mellan två världar.
- Jag går, det är för riskabelt för dig. - Nej, Willow räddade mitt liv.
- Hur kan du veta vägen? - Jag föddes här.
Okej, jag kan ha överreagerat en smula.
Jag ber därför om ursäkt.
- Ge mig bara min Lux, så går jag. - Du sa att du inte hittade den.
Ja, och där kan jag ha ljugit.
Men det kvittar, för ni två lögnare är de enda jag umgåtts intimt med sen dess.
- Har du umgåtts intimt med honom? - Har du?
Det är Nockmaar som försöker så split mellan oss.
Vad är en Lux?
Och hur kan den vara så viktig för dig att du vänder dig mot oss?
- Titta. Tornet. - Seriöst?
Tror du att vi är så dumma att vi går på det gamla knepet?
Nej, han har rätt. Det är nån där.
- Fler trollkonster? - Kanske.
Elora?
- Han är inte här. - Nej.
Jag förstår inte. Var är han?
Vet inte. Men... det gör kanske inget.
Vadå? Vi måste hitta honom innan det är för sent.
Förstår du inte? Det spelar ingen roll.
Han kan inte hjälpa dig.
Fan...
Vi ska avsluta riten. I natt.
Jag vet att du är där, Gray.
Och jag vet att du hör mig.
- Jag har aldrig känt mig så stark. - Du har sett fräschare ut.
Var det inte det här du sökte? Självförtroende, styrka... Nu har jag det.
Ja, men det är inget jag söker.
- Airk har det! - Det är inte därför jag älskar honom.
- Vilken var den viktigaste regeln, sa jag? -"Gå inte upp i Höga tornet."
Du är hopplös som lärling!
Willow!
Så liten och hjälplös...
Ändå överlevde du när Bavmorda, den mäktigaste av magiker, störtades.
Är du inte nyfiken på varför?
Mörkrets eld tänd för evig tid, låt nu andra riten ta vid.
Jag vet varför. Willow besegrade henne med hjälp av...
...Fiberatchis dödsformel, eller nåt?
- Och med den ska han spöa skiten ur dig. - Jaså ska han?
Vill du säga det, eller ska jag?
Lyssna inte på den, Elora!
Eländiga hagga!
Med hjälp av magi ska jag skicka henne till...
- Du är ingen magiker! - ...dit ondskan inte når henne!
Omöjligt! En sån plats existerar inte!
Du!
Willow besegrade inte Bavmorda. Hon gick under för att hon var slapphänt.
- Så hur tänker du besegra oss? - På samma sätt som senast.
Med mina vänners hjälp.
Willow, ta emot!
Ge dig ut ur Graydon!
Släpp mig!
Vi har inget val.
Förlåt mig.
Vänta! Vänta...
Hon behöver sin mamma.
Du kan inte hjälpa henne.
Men du kan hjälpa Graydon. Än kan du rädda honom.
Nej, jag försökte. Jag har inte...
Du fick ikkelbärsbusken att växa!
Fröformeln. Den fungerade.
Jag såg busken i skogen, den var... Den var fantastisk.
Så skärp dig för fan, och använd vad du nu har för att rädda Graydon.
För om du inte gör det kommer du att ångra det livet ut.
- Jag vet inte hur... - Jo, det gör du! Improvisera!
Nej, Elora! Gör det inte!
Släpp mig!
Jag är inte som du. Jag lyckades inte ens ladda armborstet.
Men du är smartare.
Det är inte stridsfärdigheter som utmärker en bra regent, utan visdom.
Kom igen nu, Graydon. Du klarar det. Jag tar emot om du faller.
Jag tvivlade aldrig.
- Varför svider det i ansiktet? - Det är normalt, inget att oroa sig över.
Jag kommer att sakna fästningen.
Inte mycket till service, men stället har sin charm.
Vad är De sex blodslinjerna?
I tidernas gryning förrådde sex älvor Mödrarna och slöt an till Mörkrets sida.
Ätten har levt vidare i generationer. De är kraftfulla men onda magiker.
De sex blodslinjerna.
Bavmorda stammade alltså från De sex, vilket innebär att jag också gör det.
Och Airk.
Vi måste nå Uråldriga staden innan hon fördärvar honom.
I andra ändan av världen... Är det ens möjligt?
Hon räddade Graydon. Allt är möjligt.
Vi gör äntligen framsteg. Än kan det bli magiker av dig.
Ta flickan. Döda resten.
Är nån där?
Hallå? Är nån där?
Kan nån höra mig?
Översättning: Joakim Troué Svensk Medietext