Den sanne fienden vår er der ute ennå,
og bare Elora kan stanse den.
Du er den modigste mannen jeg vet om.
Men du er ingen stor trollmann.
TIDLIGERE
Willow sa jeg var Elora Danan.
Jeg er ikke spesiell.
Jeg er glad i jenta.
Ta henne med hjem.
Er hun der ute, finner vi henne.
Sa du det til ham? Hvem hun egentlig er?
Barnet har åpenbart seg.
Ingen hvile før vi finner jenta.
Hva er det med deg, kommandør?
Fortalte meg om den kymerianske rustningen.
Han lette etter den over hele verden i fem år.
Jeg vet det fordi jeg var med ham.
Jeg har gjort det stadig vekk og gjett?
Ingenting skjer.
Vil du se Airk igjen, må du fokusere!
Hun var Elora Danan en gang,
men er ikke det lenger.
Kapittel III Slaget ved Det slaktede lammet
Det var for ti tusen år og rundt tre uker siden,
Thuul, arving til Det kymerianske riket, hadde vært syk som barn.
Da faren døde, mente hans yngre bror, Tiberius,
at han ville bli en sterkere konge.
I førti dager beleiret Tiberius hovedstaden,
sultet sitt eget folk for å tvinge broren til å abdisere.
Så moren deres, Annabel,
en fe fra Lunden,
laget en rustning av rent khromium til sin sønn, Thuul.
Så laget hun Lux Arcana,
en magisk nøkkel som aktiverte den forheksede rustningen,
slik at den kun tjente den som var verdig dens enorme kraft.
Så, uten en hær i ryggen,
uten riddere ved sin side,
red Thuul, Kymerias rettmessige konge,
ut av byporten for å møte sin tyrannbror
og 2000 dødsgivere. Og han...
Dette er fascinerende.
Det er en grunn til at de kaller deg kjedelig,
men kan du fortelle om faren min?
Jeg prøver. Men du...
Kan du være kortfattet?
Din generasjon klarer ikke å følge med på episke fortellinger.
Jeg elsker fortellinger.
Unnskyld meg for å prøve å legge til drama og kontekst
til natta da vi forlot Tir Asleen
for å finne rustningen og forsvare riket med den.
Mot heksa?
Heksa,
stormvindene, wyrm,
alle har et nifst navn.
Alle betyr det samme.
Det er mørket som sluker...
Hvor er Elora?
Seriøst?
Ha jenta i bånd.
Spre dere. Hun kan ikke ha kommet langt.
Elora!
Frøken Muffins!
Søren. Seriøst?
Hei.
Hva gjør du?
Dronningens ordrer.
Jeg fører henne tilbake.
Vent.
Vet du hvem hun er?
Da vet du hvorfor jeg ikke kan...
Hva var det?
Hva feiler det deg?
Ingenting.
Du trenger hjelp.
- Willow kan... - Ikke...
...tving meg til å drepe deg.
Hold opp!
Kommandør Ballantine sier at Sorsha ba ham dra hit
og få Elora til Tir Asleen.
Jaså?
Det kan ikke dronningen bestemme lenger.
Elora bestemmer, og du har visst ikke spurt henne.
Ballantine.
Prinsesse.
Vent.
Kan noen si hva jeg har gått glipp av?
Nei? Ok, jeg prøver.
Ballantine har blitt gal
og prøver å kidnappe Elora på den hesten.
Ikke bland deg, Boorman.
Jeg bare må.
Ha våpnene i slirene, gutter.
Jeg må ta henne.
Jeg vil du skal.
Seriøst. Men vi må kanskje diskutere dette først.
Han tjener ikke Tir Asleen lenger.
Gjør du vel?
Jeg bryr meg ikke om hvem han tjener.
Hun er med oss,
og vi er fem mot én.
Jeg vet ikke hvor mye jeg kan bidra med, Silas.
Fire og en halv mot en.
Hvem sa jeg er alene?
- Befri henne! - Jeg?
- Tror du jeg klarer det? - Gjør det!
Ok.
Hva gjør du?
En avledning. Hjelp dem. Stikk noen.
Hva gjør du?
Jeg redder deg.
Kunne ingen andre?
Elora!
De tok henne.
- Kan du finne dem? - Skal bli.
Får vi tak i dem innen solnedgang, kan vi få henne tilbake.
Ri videre.
- Hva skjedde med dem? - Smittet.
- Gift? - Besettelse.
En av stormvindene må ha berørt en av dem med staven.
Ballantine. Fått kontroll over ham.
Vendt ham.
Er den ekte Ballantine der inne?
Merrick?
Kan de reddes?
De er der inne ennå, men...
...svart magi etser. Den fortærer deg til det ikke er noe igjen.
Unnskyld, Graydon.
Når ble du ypperstealdwin?
Å nei, du er ikke det. Jeg er det.
La oss dra.
Pokker, Bessie, du er raskere enn dette.
Jeg forspilte sjansen.
Når det kommer en mulighet til være helt,
eller selv kompetent, lammes jeg.
Faren min kaller meg en skam for navnet Hastur.
Han har rett.
Si til ham at det ikke var
et spesielt framtredende navn i utgangspunktet.
Hvorfor har de stoppet?
"Stjernene står på linje, døra er åpen.
"Sfæren dreier, en gud er vekket.
"Slukk flammen, blås ut lyset,
"og forvis barnet til den trettende natt."
Så du snakker pnakotisk?
De skal drepe henne, ikke sant?
Nei. Om de drepte henne,
ville sjelen hennes leve videre og fødes på ny.
Men hvis de forviser henne,
kan de fengsle sjelen hennes i all evighet.
Det var det Bavmorda prøvde da jeg stoppet henne.
Heksa vet at vi følger etter.
Og hva er det egentlig der inne?
Et skadelig skumringsslør.
En virvel av raseri og galskap ingen slipper unna.
Kom, vi har ingen tid å miste.
Det er nok ødelagt.
Jeg kan reparere det.
Så kan dere bare løfte vogna,
og så setter jeg det på.
- Seriøst? - Ja.
Kan du ikke levitere den eller noe?
Nei.
Ok. Det er godt å ha med en trollmann på eventyret.
Vi burde ri foran.
Heksa vil bruke stormen til å skille og svekke oss om vi lar henne.
Vi må holde sammen.
Jeg skal hente vann.
La oss løfte ei vogn.
Samme hva det er, si det.
Vi tar dem ikke igjen.
Og hva skjer om vi gjør det?
De blir til...
...monstre.
Beklager, men må vi kanskje drepe dem...
...kan vi ikke nøle.
Jeg nølte ikke. Jeg prøvde å redde deg.
Jeg må ikke reddes, Jade.
Jeg kan passe på meg selv.
Det kan du ikke, Kit.
Jeg slår deg hver gang vi sparrer.
Hva er det?
Mener du...
Lot du meg vinne?
Hvorfor gjorde du det?
Fordi moren din...
Beordret hun deg til å være min venn?
Nei. Hun ba meg trene med deg.
Men bare i begynnelsen. Så gjorde jeg det fordi jeg... likte det.
Jeg trodde aldri at du ville kjempe for livet.
Vent.
Nei, det går bra. Jeg er glad du sa det.
Bra jobba. Kan vi dra?
Ja, rett etter at hjertet mitt eksploderer, er jeg nok klar.
- Jeg har visst lyskestrekk. - Ikke si "lyske" med jenter her.
Hvorfor ligger dere? Vi må dra.
Du tar ikke feil.
Vær hilset, slitne reisende.
Ja, du. Kom.
Spis vårt beskjedne måltid.
Vi er beskjedne skogsarbeidere, men alt vårt er ditt.
Hjelp meg.
Din uordentlige og skremte framtoning viser
at du har gått deg vill her ute
i de udyrkede områdene.
Vi har ikke mye tid.
De lærer ikke unge situasjonsbevissthet lenger.
Ikke sant, Anne?
Dette er Anne, forresten. Jeg heter Hubert.
Og hva er din betegnelse?
- Min hva? - Hva heter du, vennen?
Elora.
Uten tvil oppkalt etter den ekte keiserinnen.
Det er et stort press på en ungdom.
Selv om jeg ikke har blitt velsignet slik
og ikke vil spekulere om stoltheten
man må føle når man ser sitt avkom...
- Vær så snill. - ...komme magisk til verden.
- Bare hold kjeft. - Ja. Skjønner.
Noen menn forfølger meg.
Det tviler vi ikke på.
Du er jo så vakker...
Nei, onde menn, og de er på vei hit.
Og når de kommer hit, tar de meg og...
Jeg vet ikke hva de gjør med dere,
men det blir ikke hyggelig.
Så la oss dra. Kom igjen.
Nettopp. Ser du denne?
Kall ham Roargoth, etter min kjære avdøde far,
som passet på alle oss unge.
Så hvis onde menn tror de kan komme og forstyrre måltidet vårt,
er de ikke så onde når jeg og Anne er ferdige med dem,
om du skjønner.
Du forstår ikke. Jeg kjente disse mennene.
Og de er ikke seg selv.
De er...
De er forandret eller noe.
Nettopp. Ro deg ned.
Start fra begynnelsen.
Gi henne en sopp.
Ikke den. Den er min. Legg den tilbake.
Det er definitivt venstre.
- Ingen tvil om det. - Venstre?
Da må vi dra gjennom Det nådeløse passet.
Vognen tåler det ikke.
Jo. Den er godt laget.
Og selv om Det nådeløse passet er et uheldig navn,
er det et vidunderlig pass.
Det ligger også ved
et koselig vertshus kalt Det slaktede lammet.
Et hjem borte fra hjemmet for meg og min gamle partner.
Det har alt du ønsker i et vertshus.
Nei. Hva med den andre veien?
Gjennom Capella-beitene inn i Vellystdalen.
Det høres bedre ut.
Det tar også lengre tid.
Nei.
- Jo. - Nei, det gjør det ikke.
Jo!
- Nei. Jeg skal skjære deg. - Hei!
Om dere ikke har sett det,
åpnes en portal mellom dimensjonene.
Når de når den, vil Elora være fortapt.
Hva er galt?
- Jeg har det bra. - Går det bra?
Han har det bra.
La oss spre oss. Dekke et større område.
Dere tar den trygge, lange veien,
og jeg drar opp til Det slaktede lammet.
Prøve å finne hjelpen vi virkelig trenger.
Du og Graydon blir med dem gjennom Capella-beitene,
jeg blir med Boorman gjennom passet.
Vi møtes i Puppedalen eller hva den heter.
Jeg bør bli med deg.
Jeg tror jeg kan passe på meg selv.
Boorman, ikke la noe skje med dronningen min.
Ok. Jeg dør heller tusen ganger enn å svikte deg.
Lykke til.
Jeg vet ikke om jeg er det eller ikke.
Willow tror jeg er det, men prinsessen gjør det ikke.
Det er som om hun hater meg.
Vet ikke hvorfor, men samme hva jeg gjør eller sier,
mener hun det motsatte.
Vet dere hvor slitsomt det blir?
Får vi se det?
Hva da?
Merket.
Det er virkelig deg.
Tror du det?
Vi har ventet for lenge.
Vi må forlate denne skumle skogen med en gang.
Takk.
Finne en festning, borg. Et sted du er trygg.
Å nei. Jeg skal til Den eldgamle byen
for å redde Airk fra heksa.
Ja, selv om vi ikke kjenner til det stedet eller personen,
svarer vi på bønnen.
Bønnen?
Når den ekte keiserinnen, altså deg, vender tilbake,
skal hun samle en stor hær
og lede dem mot mørkets krefter.
Anne og jeg vil verve oss.
Vi vil kjempe ved din side
og trofast tjene deg fra nå til vi dør.
Det er kanskje ikke nødvendig.
Du er mer enn rå himmelsk kraft og nydelig hud.
Du er et symbol på håp,
om at uansett tro, størrelse eller holdning
deler vi alle samme verden, puster den samme lufta,
drikker det samme vannet.
Og vi må beskytte den
og om nødvendig dø for den.
Som jeg skulle ha sagt det selv.
Tro meg, ma'am, det bør du ikke gjøre.
Det har du rett i, sir.
Vi foretrekker aldri vold.
Men jeg mistenker at dine hensikter med den unge damen
ikke er hederlige,
kanskje til og med onde.
Vi ønsker alle det samme.
Det tviler jeg på.
Du er ikke frisk.
Jeg har aldri følt meg bedre.
Jeg blir snart belønnet.
Det eneste du snart blir...
...er hakket i biter.
Nei!
Kom, fort. Vi må dra.
Kom igjen.
Kom igjen. Vi må fortsette.
Vi er nesten ute.
La henne gå.
Jeg blir med dere. Bare ikke skad henne.
Du er ansvarlig.
Din arroganse og trass drepte dem.
Utallige flere vil dø.
Men du kan ennå redde dem.
Bare adlyd oss.
Kom igjen.
Du gjør meg flau.
Fortsett.
Jeg prøver. Entusiasmen hans har kanskje avtatt.
Rustningen.
Etter at Thuul spiddet lillebroren sin på en stake...
Det om faren min.
Jeg var den unge, kjekke, heroiske.
Han var mitt
litt kortere og morsomme følge.
Hvor dro dere?
Hvorfor kom du tilbake og ikke han?
Skjebnen fins ikke.
Enten er du heldig, eller så dør du.
Jeg var heldig.
Så du så ham?
Nei. Men jeg vet det jeg vet.
Hvordan?
For om han var i live,
om han hadde kommet tilbake, ville det ha vært annerledes.
Rustningen er ikke et våpen,
men et skjold.
Mot hva?
Mørke.
Vogna suger.
Jeg hater den.
Man skulle tro at Willow ville bidra med mer
siden han er verdens siste store trollmann og alt.
Hva er det?
Kanskje det er en grunn til at nelwynene flyttet under jorda.
Kanskje han ikke kan beskytte dem lenger.
Er det mulig?
Kan en trollmann miste evnene?
Kom igjen.
Slutt. Selen kommer til å gå i stykker.
Seriøst?
Den er gammel.
Vi også. Husker du da vi jobbet på McKrakens gård?
Pløyde jordene dagen lang?
Men hadde nok energi til å danse med Kiaya til daggry.
Ja.
Jeg skulle ønske at jeg da visste det jeg vet nå.
Hvor dyrebart alt er.
Da ville jeg kanskje...
Du knuser hjertet mitt.
Du vet hva du må gjøre.
Hva venter du på?
Da jeg var ung, utholdende,
tålte jeg straffen.
Men nå må jeg være forsiktig
- og bevare styrken til... - Til hva?
Til det blir verre.
Hvordan kan det bli verre?
Det kan det og vil det.
Tro meg.
Følelsene mine må ikke få meg til å kaste bort magien min.
Da har jeg ikke nok igjen til å kjempe når vi kommer til...
Jeg vet hvor de skal.
Det er en gravplass.
Jeg er like skuffet som deg.
Hva skjedde med Det slaktede lammet?
Må ha bli lagt ned?
Har noe du sa, vært sant?
Hvordan våger du?
Minst en tredjedel av det jeg har sagt, har vært sant.
Jeg er en idiot.
Nei. Du er bare veldig ung.
Jeg drar tilbake.
Nei, nei. Vent.
Kanskje jeg kan ta igjen Jade...
Fyren som eide dette stedet, var en nær venn av faren din.
Vi stolte på ham.
Og han er den eneste vi fortalte rustningens hemmelighet til.
Vi visste at han aldri ville røpe den.
Er den der nede?
Det er bare én måte å finne ut det på.
Her borte.
Jeg går ikke ned dit.
Selvsagt ikke. Bli her og dra meg opp.
Se opp for varrottene.
- Hva? - Vi ses.
Hva er varrotter?
Det de høres ut som.
Ei felle?
Hvorfor ha hestene ute i det fri?
Jeg vet ikke, hvorfor?
De ville ikke.
Det gjør ingenting.
Opp den stien, over platået og gjennom portene.
Vi er ventet, brødre.
Vi skal hjem.
Dere skal ikke hjem.
Dere skal dø.
Se på dere selv. Dere er syke.
Dere skal ikke overleve dette,
og et sted inne i det råtne skallet vet dere det.
Hva er det?
Jeg har ombestemt meg.
Jeg...
...avslår.
Du skal opp den stien.
Tving meg.
Hvordan?
Jeg er magisk, dumme sykinger!
Jeg er den største trollkvinnen noensinne!
Heksa overvinner deg lett.
Å nei.
Jeg er Elora Danan,
og jeg skal utføre trolldom som vil
samle alle godhetens krefter til å hjelpe meg.
Mørbanke dere!
Ok. Vis oss det.
Hold dere unna henne, dumminger.
Kraftig fornærmelse. Den burde sette dem på plass.
Få hjelpe dere.
Jeg har sett framtida, Jade.
Sett inn i tomrommet.
Den evige skal rense verden for sykdom og smerte.
Vi skal være frie.
Har du funnet det?
Nei.
Da er det nok ikke der nede.
Boorman!
Hallo?
Kom tilbake til virkeligheten. Dette er uknuselig magisk rustning.
Utrolig at jeg lot deg lure meg til noe så latterlig.
Som hva, Elora Danan?
Nei, jeg er enig med deg.
Om hun faktisk kan gjøre noe,
var du kanskje for hard mot henne.
Kanskje straffer du henne for at faren din dro.
Men hun kan ikke engang den enkleste trolldom.
Og du skal, hva?
Bare tro at hun skal redde Airk?
Boorman?
Jeg tror ikke den er her nede.
Trekk meg opp.
Jeg vil det, men jeg tror det er...
...noe som ser på meg på en uvennlig måte.
Er det ei varrotte?
Jeg sier ja.
I så fall, ikke trekk meg opp.
- Boorman. - Ja?
Du må komme opp.
Kom igjen!
Vi må finne en annen vei ut.
Det er desorienterende fordi noen av tunnelene er lange.
Så ingen rustning?
Vi prøver å bryte oss gjennom noen gravhauger.
Om jeg blir bitt, spiser jeg deg først!
Vekk!
Kom.
Jeg blir her og kjemper.
Nei! Jeg er grunnen til at du ble tatt i første omgang.
Jeg lar det ikke skje igjen.
Nei, ingen andre skal dø på grunn av meg.
Oi, han var min!
Kom igjen.
Vi kan ikke vinne denne kampen.
Så gjør noe! Bruk magi!
Vi må få alle inn i vogna.
Jeg tok med sermilliansk voks.
Hva! Vet du hvor farlig det er?
Slapp av. Jeg vet hva jeg gjør.
Det burde skremme dem bort.
Om vi kan få alle til å slutte å slåss og gå tilbake i vogna...
Vi må visst kjempe videre likevel!
Nei!
Silas!
Silas?
Silas.
Jeg kan fikse deg.
Helbrede deg.
Ikke kast bort magien din.
Det er noe du kan gjøre.
Gi dette til Libby.
Si at jeg ikke var redd, for jeg har hatt et godt liv,
og at jeg døde mens jeg gjorde det jeg skulle,
beskyttet min beste venn.
Jeg er lei meg.
Du var dyktig.
Hør her.
Hver vei du har gått, har ført deg til dette øyeblikket.
Du må beskytte dem.
Om ikke vil Tir Asleen, Galladoorn,
verden falle for heksas vilje.
Men hun frykter Elora Danan.
Elora må nå Den eldgamle byen, Jade.
Gjør det.
Jeg kan ikke. Nei...
Det må være deg.
Jeg er stolt av deg.
Lære deg opp, oppdra deg, det beste jeg har gjort.
Vær så snill, frigjør meg.
Går det bra?
Hestene stakk av.
Det gjorde de nok rett i.
Det nådeløse passet holder på å bli Den nådeløse sjøen.
Vi kommer ikke ut samme vei som vi kom inn.
Det fins en annen vei.
De trinnene?
Vi kan ikke gå den veien.
Hvorfor ikke?
Du kan jo magi. Vil du fly oss ut herfra?
Nei? Da går jeg opp de skumle trinnene.
Går det bra?
Jeg trenger en hvil.
Så gjenopptar vi opplæringen din.
Du har mye igjen.
Om jeg hadde tryllestaven...
Vent! Graydon er såret!
Svart magi.
Vi må få ham i ly! Noe!
Ja? Og hva foreslår du?
Vi er midt i... Jeg vet ikke engang hva!
Jeg vet det.
Nockmaar.
Norske tekster: Jon Sæterbø