Sorsha. Stormene ...
De er på vej.
Willow.
I TIDLIGERE AFSNIT
I morgen ægter prins Graydon min datter, Kit.
Derved forenes Tir Asleen og Galladoorn til den dag, -
den sande kejserinde, Elora Danan, vender tilbage.
- Airk, hvor er du? - De tog ham med.
Det var ham, de var ude efter.
Jeg vil tage vestpå og lede efter Airk.
I får brug for en troldmand.
Og jeg har på fornemmelsen, at han venter jer.
Er det dig, der er Willow?
Din bror bliver holdt fanget af Oldheksen -
i Den Umindelige By hinsides Det Splintrede Hav.
Alle kort ender der.
Og der må vi drage hen, ind i det ukendte.
Det er dejligt at se dig, Elora.
Kapitel 2 The High Aldwin
Hvordan går det? Hvor er det godt at se dig.
Drømmen gjorde det klart for mig.
Det er sådan, det vil gå, hvis ikke vi lægger kursen om.
Det er derfor, jeg er kommet. Tiden er inde.
- Til hvad? - Fjenden lever endnu.
Og kun Elora kan standse den. Hendes oplæring må begynde.
- Hun er jo stadig kun et barn. - Et barn med vældige kræfter.
Men udvikles de ikke, vil de forgå som alt andet, der ikke får næring.
Til sidst vil hun slet ikke kunne øve magi.
Godt. Har hun ikke allerede gjort nok?
Har hun ikke fortjent et liv uden den byrde?
- Vi kan forsvare os på andre måder. - Men ikke holde fjenden ude for evigt.
Jeg ved det.
Derfor har jeg sendt Madmartigan ud efter ...
Jeg læste i de gamle skrifter om det kymeriske kyras.
Han red afsted med en væbner for ni måner siden, -
men vi har intet nyt hørt.
Jeg frygter, jeg har sendt ham i døden.
Døden kan ikke holde Mads adskilt fra dig, højst forsinke ham.
Men intet våben kan besejre Oldheksen. Det kan kun Elora.
Raziel er borte. Cherlindrea med.
Der er ingen tilbage, der kan ...
Jeg kan oplære hende. Jeg er storaldwin nu.
Jeg er blevet det, Raziel spåede, jeg ville blive. En mægtig troldmand.
Min kære ven.
Du er den tapreste, jeg kender, og ædel af hjerte som ingen anden.
Men du er ikke en mægtig troldmand.
Og det bliver du heller aldrig.
Willow ...
Tro nu på mig, Silas. Det er Elora Danan.
Hvordan kan du vide det?
Du har ikke set hende, siden hun var lille.
Men hun bærer jo mærket.
Så du er altså Elora Danan?
- Jeg sagde, du er Elora Danan ... - Det ved vi ikke med sikkerhed.
I er i fare her. Kom med.
Det er her, vi bor.
- Far? - Det er Elora Danan.
Det er Elora Danan!
Du er Elora Danan.
- Det er min datter, Mims. - Hyggeligt at møde dig.
- Tag det med ro. - Jeg kan ikke tro, du er ...
Hør, du kan ikke huske mig, vel?
Det var mig, der fandt dig.
Mig og min bror, Ranon. Det var mit livs bedrift.
Og du var bare den smukkeste kæmpebaby.
Det er du stadig.
Smuk. Ikke en baby.
Du er smuk.
Tak.
- Vil du ikke sidde ned? - Gør dig det behageligt.
Giv hende nu lidt plads.
- Kan du drømme? - Om jeg kan drømme?
Er du okay?
Du ser en anelse befippet ud.
Airk er et sted hinsides Det Splintrede Hav.
Vi aner ikke, hvad de gør ved ham.
Jeg er ligesom ikke i humør til at lære nelwynerne at kende.
Giv øre! Giv øre!
Kom, slå måsen i sædet.
Storaldwinen vil nu tale til landsbyen.
- Min ryg ... - Så tung er jeg heller ikke.
Tak skal I have.
Gode, brave borgere, vi nelwyner har døjet megen kvide.
Vi har lidt, ofret, -
sørget, slidt og holdt ud.
Og det var bare i weekenden.
Jeg lægger gerne ud med at løfte stemningen lidt.
Men i aften frydes vi, -
for det, jeg troede forsvundet, er blevet fundet.
Elora Danan er vendt hjem!
Nogle af jer, om ikke de fleste af jer, tænker sikkert på, hvad det betyder.
I vender jer til mig, storaldwinen, for at få svar, og dem skal I få.
Kom nærmere.
- Klar? - Hvad vil du gøre?
Jeg vil rådføre mig med knoglerne.
Interessant.
Der findes en balance imellem alle ting.
Lys og mørke. Godt og ondt.
Sødt og krydret.
Når balancen forstyrres, korrigerer universet sig.
Oldheksens magt vokser og tvinger os i skjul.
Og bedst som alt håb synes ude, -
dukker det profeterede barn op for at fuldbyrde sin skæbne -
ved at forene verden mod fjenden i den store krig, der er på vej!
Hvornår?
Min lærling, Karthy, hvis ubetingede støtte jeg lidt havde regnet med, -
vil vide hvornår. Snart.
Når Eloras oplæring er fuldført.
- Er I også sultne? - Hvor lang tid vil det tage?
Ikke ret lang tid, tror jeg. Et par uger eller mindre, måske.
Det afhænger af, hvor meget hun allerede kan.
Eller rettere af, hvor naturligt magien flyder ud af hende.
Det må være temmelig naturligt, eftersom hun jo er den udvalgte.
Lav fingerprøven. Den må hun kunne bestå.
Fingerprøve! Fingerprøve!
Okay, okay.
Kraften til at regere verden sidder i hvilken finger?
Din.
Hvad? Hvad?
Det betyder ikke noget. Jeg svarede selv forkert første gang, og se mig nu.
Nu er jeg mig!
Læremester ...
Barnet har givet sig til kende.
- Hvor længe? - Jeg er ikke sikker.
Jeg så hende, efter Airk ... Hun var helt ude af den.
Hvis hun er rejst hinsides Barrieren, er det muligvis allerede for sent.
Er du sikker på, du kan ride?
- Såret i din skulder ... - Det er bare en skramme.
Jeg beder dig nødigt om det, men jeg holder meget af pigen.
Hun er lunefuld og uforsigtig. Jeg frygter, hun skal fare vild.
- En lunefuld kokkepige? - Du må hente hende hjem.
Hvis hun er derude, skal vi nok finde hende.
Fortalte De ham, hvem hun er?
Nej. Jeg gav ham en opgave. Mere behøver han ikke vide.
Hun har forladt sit tilflugtssted.
Hun kan stadig udslette mig.
Elora Danan må ikke nå frem til byen.
Min discipel jager hende i dette øjeblik.
- Har du lavet maden med magi? - Nej, det kan man ikke.
Jeg gjorde det en gang og sad på toilettet en hel uge.
Så går det vestpå. Gnostikhøjene, Nockmaars stepper ...
Ingen rejser gennem Nockmaar. Tag hellere nordover.
Eller sydover, afhængig af hvor man skal hen.
Især hvis man skal gennem Manheim eller Camryn.
Man skal stadig gennem Vildskoven, over Alkalynerne og Dragens Ryg, -
før man når Det Splintrede Hav. Og hvem ved, hvad der så venter?
Det bliver en barsk rejse.
- Du har vel gjort den før? - Nej.
- Hvornår tager vi afsted? - Hvad venter vi på?
Du må blive hos mig og lære magiens kunst.
- Fandeme nej. - Du forstår ikke alvoren.
- Du er Kymerias sidste ætling ... - Jeg aner ikke, hvad det betyder.
Jeg har forladt Tir Asleen for første gang, krydset Barrieren, -
er flygtet fra knokkelrøvere, og min kæbe er begyndt at klikke.
Men jeg gjorde det for at redde Airk, -
ikke for at komme i troldmandslære hos dig.
Om forladelse. I virker enormt søde, -
og vi er taknemmelige for jeres hjælp, men jeg tager med dem.
- Hun var det yndigste barn. - Jeg kan godt huske det.
Hendes eftertænksomme, milde øjne fulgte mig overalt.
Det var, som om hun forstod alt.
Hvad blev der af den Elora?
Hun forelskede sig.
Og jeg ville have troet, at du om nogen ville forstå, -
at du aldrig vil kunne tale hende fra det.
Det er jeg nødt til. Hun skulle aldrig være rejst hertil.
Men det gjorde hun, og hun har brug for din hjælp.
Hvad er det, du ikke har fortalt mig, far?
Far?
Hvis der sker hende noget, vil verden brænde op.
Så må du tage med. For at beskytte hende, som du gjorde det dengang.
Men jeg er jo storaldwin. Jeg har en forpligtelse over for folket.
Og det er sådan her, du opfylder den.
Ikke ved at gemme dig for det, du ved, der er på vej, -
men ved at gøre front mod det.
Og når hun er parat ...
... giver du hende den her.
Hun er væk. Elora er ... Vi kan ikke finde hende.
- Hvor vil du tage hen? - Til Det Splintrede Hav.
Jeg gider i hvert fald ikke vente på, at kagepigen vælger den rette finger.
Hun hedder Elora Danan, og vi skylder hende troskab.
- Hun bærer mærket. - Måske gav han hende det.
Raziel kan have mærket et hav af børn. Måske har du det også.
- Måske er du Elora Danan. - Måske er jeg Elora Danan.
Jeg har altid følt mig som noget særligt.
- Tror du heller ikke på det? - Jeg er nærmere ligeglad.
Du har måske en bedre ide til, hvordan vi redder prinsen?
Jeg er fuld af bedre ideer. Men nu må vi hellere daffe, -
før den eneste ene får nys om det.
Vent. Jeg er sikker på, hun er Elora Danan.
Har du da beviser for, at hun kan noget som helst, magisk eller ej?
- Idioter! Fæmikler! Hvor er hun? - Vi troede, hun var hos dig.
Det er derfor, ingen må forlade grotten.
Hun tumler vel rundt på en eng et sted.
Du er vel nok morsom. Og meget nonchalant omkring verdens skæbne.
Forestil dig, at alle, du holder af, vil blive gjort til Oldheksens slaver, -
og deres eneste håb om frelse flakker nu om i skoven.
Vi leder to og to.
- Hvor skal du hen? - Ud at lede efter hende.
Men gør bare, som du vil. Det gør du jo altid.
Elora!
Far, far!
Vi har aldrig været adskilt. Jeg savner dig allerede.
Vi har fundet noget i floden.
- Det er en baby. - Må vi beholde den?
Willow Ufgood, barnets sikkerhed er i dine hænder.
Du er bange.
Ja, selvfølgelig. Jeg kunne ikke engang bestå fingerprøven.
Hvad hvis jeg ikke kan øve magi? Hvad hvis jeg ikke kan redde ham?
Bare tro på det.
Fingerprøven går ud på, at man skal tro på sig selv.
Vil du ikke tage med os?
Vi har brug for dig, hvis vi skal finde Airk.
Jeg har brug for dig.
Hvis jeg fører jer til Den Umindelige By, så skal du høre efter.
- Det lover jeg. - Og du vil skulle terpe.
- Det bliver slidsomt. - Jeg er en rigtig slider.
Og du må stole på mine beslutninger, selvom du ikke er enig i dem.
Det gør jeg allerede.
Jeg kan ikke besejre Oldheksen uden dig, og du kan ikke redde Airk uden mig.
- Så er vi vel partnere. - Nej, vi er lærer og elev.
Det er også fint med mig.
Jeg glæder mig.
Til at lære magi og det der.
Så er tiden kommet.
Har du lag nok på? Du ved, det bliver køligt om natten.
Det går nok. Jeg er tilbage, før du ved af det.
Jeg elsker dig, far. Du har altid været, -
og du vil altid være, min helt.
Skal jeg drage ud på en farefuld færd for at få dig til at sige det?
Så skulle jeg have gjort det for længe siden.
Jeg er stolt af dig.
Afsted!
- De har været her. - For to dage siden.
Vi må fortsætte og indhente dem.
- Vi har brug for et hvil. - Ikke før vi har fundet pigen.
- Hvad er der faret i Dem? - Vil du virkelig gerne vide det?
- Det er en vidunderlig følelse. - Hvilken?
Målrettethed.
- Du er søreme nået langt. - Jeg er ikke i humør til pølsesnak.
Det var en skam. Du skal vide, at jeg følges med dig, ikke dem.
Jeg tog ud for at finde dig, men vi skulle samme vej, -
så jeg bildte dem ind, at jeg følges med dem, men ...
Jeg er helt med.
Egentlig er jeg slet ikke tyv, men en tilvejebringer af sjældne genstande.
- Gravrøver. - Skattejæger.
Da jeg var i din alder, fik jeg fortalt legenden om det kymeriske kyras.
- Det kymeriske kyras? - Et sagnomspundet harnisk.
Det ændrede mit liv.
Som du har spildt på at lede efter et magisk brystskjold fra et eventyr?
- Aldrig har jeg hørt noget så trist. - Din far syntes ikke, det var trist.
Han ledte efter det i fem år. Jeg var med som hans væbner.
Vil det sige, du ved, hvad der blev af ham?
Ja.
Han fandt det.
Jeg glæder mig til at øve magi. Er der noget, jeg skal bruge?
Nej, du skal bare lytte.
Magi er universets ...
Først vil jeg lige nævne, at vognens vuggen giver mig en anelse kvalme.
Det kan vi ikke gøre så meget ved. Det er ligesom vilkårene.
Magi er universets livsblod. Glem alt, hvad du tror, du ved ...
Jeg ved ingenting, så det kan vi godt springe over.
Det gør ikke noget. Det eneste, du har brug for, er din intuition.
Har du nogensinde følt, der findes mere end det, du kan se og røre?
Har du nogensinde drømt noget, der efterfølgende er sket?
- Har du talt med dyr? - Kan du tale med dyrene?
- Nej. Kan du? - Nej.
Jeg ville oplære dig, da du var lille, men Sorsha ville ikke give mig lov.
Hun mente, det var sikrest at lade dig tro, du var ligesom alle andre.
Men det er du ikke.
Du rummer noget ganske særligt, der er blevet kuet alt for længe.
Vores opgave er at lukke det ud.
Helt ærligt ... Du må nok hellere gå lidt.
Der findes en energi, der gennemstrømmer alt levende.
- Universets livsblod. - Ja.
Den energi kan ikke skabes, kun transformeres.
Det, vi kalder magi, -
er kunsten at transformere den energi fra én form til en anden.
Ræk hånden frem.
- Ecklebærfrø. - Plant dem.
Lige her.
Gentag efter mig.
Tæt på.
Vi prøver igen. Gentag ordene, nøjagtigt som jeg siger dem.
Hvad sker der for hænderne? Det er ikke nødvendigt.
- Hvorfor skærer du ansigter? - Jeg gør som dig.
Sådan gør jeg da ikke. Gentag ordene, som jeg siger dem.
Lad nu mig sige dem først.
Nej, langsommere.
Nu er du mærkelig. Vær dig selv. Det er endda en ret enkel formular.
- Se lige dem her. - Du skal ikke vise mig dem.
"Hoatha", ligesom "hovsa".
Det bliver bare værre.
- Du klarer det flot. - Du virker ikke overbevist.
Se på mig. Du klarer det flot.
Bliv ved med at øve ordene, indtil den er der.
Hvordan ved jeg, om den er der?
En lille spire vil skyde op af jorden, -
og i løbet af nogle uger kan vi få ecklebærsyltetøj.
Nogle uger?
Okay. Hvornår kan hun så begynde at skyde lyn fra fingerspidserne?
Hun skal mestre de fire trolddomssøjler, fortryllelser, eliksirer, koncentration -
og spådomskunst, før hun kaster sig ud i kampmagi.
- Kampmagi lyder ellers sjovt. - Der er intet sjovt ved det.
- Må jeg bruge den her? - Nej. Kom med den.
Det er Cherlindreas tryllestav. Du er slet ikke parat til den.
Jeg elsker ecklebærsyltetøj på ristet brød med lunt smør.
Det smager himmelsk, så fortsæt de gode takter, Elora.
Jeg glæder mig helt vildt.
Ignorer ham. Jeg er overbevist om, at du har evnerne dybt nede.
Meget dybt nede.
Kan du huske mig?
Sidst jeg så dig, havde du rødt hår.
Pru farver det med citronsaft og billeblod.
- Hvor ulækkert. - Hvorfor er du så lille?
Jeg kommer fra en smuk dal med en bugtende flod, hvor alle er små.
Huse, senge, selv heste er små, og man møder sjældent det høje folk.
Stort og småt er alt sammen relativt.
Mine børn, Mims og Ranon, er endnu mindre end mig.
Jeg tror, du vil synes om dem. De ville elske dig.
Vent, vent!
Kom tilbage! Det var ikke sådan ment!
- Hvad foregår der? - Pokkers.
- Hvad sagde du til hende? - Ikke noget.
Tror du ikke, jeg ville sende alle mine riddere efter dig?
Hold jer væk, eller jeg ...
Eller du hvad? Får en gris til at forsvinde?
Hun er lige så meget min som din. Jeg kommer aldrig hertil igen.
Fra nu af beskytter jeg mit eget folk, hvad der end sker med dig eller hende!
Jeg har truffet nogle dårlige beslutninger.
Hvornår?
I årenes løb.
Læg dig til at sove, Willow.
Vi vil jer intet ondt. Vi søger en pige, der rejste i prinsessens følge.
Dronningen har bedt os hente hende hjem.
Lad være, lad være.
Har du set hende?
Willow ... Er han sammen med dem?
Jeg er Ballantine, Pacalcades anfører. Vi vil gerne hjælpe dem.
Det kan vi, hvis du fortæller os, hvor han fører dem hen.
Tilbage til Tir Asleen. Han sagde, det var for farligt.
Vi kommer fra Tir Asleen. Vi så dem ikke på Pilgrimsvejen.
De tog Saracenerpasset. I kan sikkert nå at indhente dem.
Du ville da ikke lyve for os, vel, -
fnug?
Nej, min herre.
Hjulspor, knap en dag gamle. De går mod vest.
Sid op.
Godt.
- Igen. - Nej.
Jeg har gjort det igen og igen, og der sker ingenting.
- Elora ... - Mit navn er ikke Elora.
Og Dove er bare det, Airk kalder mig.
Det er Brünhilde.
- Seriøst? - Ja.
Jeg blev sjovt nok drillet meget, og når jeg ikke blev drillet, -
arbejdede jeg i køkkenet og lærte at lave mad.
Det er den, jeg er. Det er det eneste, jeg er.
Nej, du kan godt. Du føler bare ikke ordene.
Prøv sammen med mig.
Hvis du siger "tuatha" én gang til, går jeg fra forstanden.
Jeg forstår godt, du er frustreret, men fortryllelser er det rene vand -
mod det, du vil stå over for i Den Umindelige By.
Man skulle tro, en mægtig troldmand kunne besejre en gammel kone.
En gammel kone? Har Oldheksen engang været et menneske, -
er hun for længst blevet til en gusten vederstyggelighed.
Hvis du nogensinde vil se Airk igen, er du nødt til at koncentrere dig!
Sådan er det bare.
Du skal ikke begynde. Jeg ved udmærket godt, hvad du tænker.
Virkelig? At det her ikke fungerer, -
og at vi spilder tiden? Tid, som Airk ikke har.
Jeg må adlyde dronningen, og hun har beordret mig til at følge Willow.
- Selv hvis han tager fejl? - Det kan du ikke vide.
Jeg ved bare, hvad jeg kan se, og jeg har ikke set nogen magi.
Og derfor er vi tre nødt til at holde sammen.
Vi holder sammen på gruppen. I kan betro mig hvad som helst.
Alle de pinlige hemmeligheder fra jeres barndom.
Den gang I tissede i sengen eller legede doktor med nabopigen.
Hvad fanden er det?
En hund. Den får Libby, når jeg vender hjem. Hun samler på dem.
- Forskellige dyr? - Nej, kun hunde.
Skal den have et navn?
Du kunne kalde den Boorman. Det er et godt hundenavn.
Hej.
Jeg har ikke lyst til at snakke.
Det gør ikke noget. Det har jeg egentlig heller ikke.
Men du bør ikke være alene. Det gælder os alle sammen.
- Willow siger, det er farligt. - Jeg klarer mig.
Jo, med hensyn til bogen ...
Jeg er ret god til sådan noget som sprog og besværgelser.
Hvis du skulle få brug for hjælp, -
så kunne jeg godt gøre det. Hjælpe dig, hvis det er.
Nå, men jeg ...
Da Willow sagde, jeg var Elora Danan ...
... var der noget i mig, der tænkte:
"Ja. Der var det."
Svaret på det spørgsmål, jeg har stillet hele mit liv:
"Hvem er jeg?"
Men der var noget andet i mig, -
en lille stemme i mit hoved, -
der nægtede at tro på det.
Sandheden er, at jeg ikke er noget særligt.
Jeg er bare ...
... almindelig.
- Synes du, det er morsomt? - Nej, det var ikke ...
Ja, lidt.
Kit er led mod dig, fordi hun er misundelig.
Jade forsvarer dig, fordi hun er dedikeret, -
og Boorman vil bare gerne se, hvad du kan.
Ja, det er faktisk lidt morsomt, at du åbenbart er den eneste, -
der ikke kan se, hvor usædvanlig du er.
Nå, men jeg ...
Jeg lader dig få fred.
Jeg synes, vi skal vende om.
Jeg fatter ikke, det er mig, der må sige det, -
især fordi det er mig, der må høre på det dagen lang.
Du må være tålmodig.
Men det er for sent. Hendes kræfter skulle næres.
Ellers ville de svinde ind, til der intet var tilbage.
Hun var Elora Danan engang. Det er hun ikke længere.
Jamen dit drømmesyn ... Du så hende bekæmpe Oldheksen.
Nej.
I mit drømmesyn vågner jeg på en slagmark.
Min krop er knust.
Jeg kravler gennem dyngerne.
Nelwyner, daikinier og andre ...
... indtil jeg finder hende.
Det er lige meget, hvad jeg gør, -
og hvor mange gange jeg forsøger at ændre hendes skæbne.
Til syvende og sidst, hvis vores verden skal overleve, -
må Elora Danan dø.
Undskyld, gammel vane. Hvad kan jeg gøre for dig?
Du kan fortælle mig, hvad der blev af min far, -
og alt, hvad der er at vide om det kymeriske kyras.
Kom nu ...
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service