Sorsha.
Stormvindene.
De kommer.
Willow.
TIDLIGERE
I morgen gifter prins Graydon seg med min datter, Kit.
Det forener Tir Asleen og Galladoorn,
til den dagen den ekte keiserinnen Elora Danan kommer tilbake.
Airk? Hvor er du?
De tok ham.
De var ute etter ham.
Jeg bør dra vestover på leting etter Airk.
Dere trenger en trollmann.
Jeg har på følelsen at han venter dere.
Er du Willow?
Broren din lever.
En fange av Den visnede heksa.
Hun bor i Den eldgamle byen bortenfor Det knuste havet.
Der slutter alle kart.
Og dit må vi dra. Inn i det ukjente.
Det er godt å se deg, Elora.
Kapittel 2 The High Aldwin
Hvordan går det?
Godt å se deg.
Jeg så det i en drøm.
Det er det som skjer om vi ikke endrer på ting.
Derfor kom jeg tilbake.
- Tida er inne. - For hva?
Den sanne fienden vår er der ute ennå,
og bare Elora kan stanse den.
Hun må læres opp.
Men hun er et barn.
Med umåtelige krefter.
Du har sett dem.
Men om de ikke oppmuntres, svinner de hen,
som alt uten riktig næring,
til hun ikke kan mer magi enn enhver annen.
Bra. Har hun ikke alt gjort nok?
Fortjener hun ikke et liv uten det ansvaret?
Det fins andre måter å forsvare seg på.
Ingen barriere er sterk nok til å stoppe fienden for alltid.
Vet det.
Derfor sendte jeg Madmartigan ut på leting.
Jeg fant et spor i de gamle rullene, om hvor den kymerianske rustningen er.
Han red ut med en væpner for ni måner siden.
Vi har ikke hørt noe siden.
Jeg er redd han er død.
Døden ville ikke hindre Mads i å komme tilbake til deg,
bare forsinke ham litt.
Men, Sorsha, ikke noe våpen kan slå heksa.
Bare Elora kan gjøre det.
Raziel er borte.
Cherlindrea også.
Det er ingen igjen som kan...
Jeg skal lære henne.
Jeg er ypperstealdwin.
Jeg har blitt det Raziel sa jeg ville bli, en stor trollmann.
Kjære venn.
Du er den modigste og mest trofaste mannen jeg vet om.
Men du er ingen stor trollmann.
Det blir du aldri.
Willow.
Kom igjen, Silas, det er meg.
Hvordan? Det er Elora Danan.
- Vent. - Hvordan vet du det?
Du har ikke sett henne siden hun var liten.
Om ikke...
Hun kan være det. Hun har merket.
Så du er Elora Danan?
Jeg sa: Du er Elora Danan...
La oss ikke bli revet med. Vi vet ingenting sikkert.
Det er ikke trygt her.
Følg meg.
Her bor vi.
Hyggelig å møte deg også.
Nei, faktisk...
Pappa?
Det er greit. Det er Elora Danan.
Det er Elora Danan!
Du er Elora Danan.
- Dette er datteren min, Mims. - Hyggelig å møte deg.
- Ro deg ned. Nei. - Utrolig at du virkelig...
Jeg kan ikke... Vent.
Du husker meg ikke, gjør du vel?
Jeg fant deg.
Jeg og broren min, Ranon.
Det er det beste jeg har gjort.
Og du var en kjempevakker, enorm baby.
Det er du ennå.
Vakker.
Ingen baby.
Du er vakker.
Takk.
- Vil du sette deg ned? - Ja visst.
- Sett deg. Finn deg til rette. - Ok. Takk.
Gi henne litt plass. Ro dere ned.
Kan du drømme?
- Om jeg kan drømme? - Ja, ja.
Går det bra?
Du virker opprørt.
Airk er på den andre siden av Det knuste havet.
Vi vet ikke hva de gjør med ham eller hvor mye tid han har.
Jeg er ikke i humør til å lære om Nelwyn-kultur nå.
Hør etter!
Sleng ræva nedpå.
Ypperstealdwinen vil nå tale til landsbyen.
Ryggen min!
Jeg er ikke så tung.
Tusen takk.
Gode, modige mennesker, vi nelwyner har opplevd mye vondt.
Vi har lidd, ofret, sørget, slitt og holdt ut.
Og det bare i helgene.
Jeg skal bare prøve å få dem til å tø opp.
- Ja. - Men i kveld skal vi glede oss.
For det jeg trodde var tapt, har blitt funnet.
Elora Danan har kommet hjem.
Ja!
Noen av dere, kanskje de fleste,
lurer sikkert på hva det betyr,
og ser til meg, ypperstealdwinen, etter svar, og det skal dere få.
Kom nærmere.
- Klar? - Jeg vet ikke hva du skal gjøre, men...
Jeg skal spørre beina.
Ja.
Interessant.
Det er en balanse mellom alle ting.
Lys og skygge.
Godt og ondt.
Søtt og krydret.
Når balansen forstyrres, korrigerer universet det.
Heksas innflytelse vokser, så vi må gjemme oss.
Og idet vi begynte å miste håp,
kommer barnet i profetien tilbake for å fullføre skjebnen sin
ved å forene verden mot fienden i den store, kommende krigen.
Når?
Lærlingen min, Karthy,
som jeg regnet med ubetinget støtte fra,
ønsker å vite når.
Snart.
Når Elora har fullført opplæringen.
Hvem andre er skrubbsultne?
Omtrent hvor lang tid tror du det tar?
Ikke lenge, tror jeg.
Et par uker, eller mindre, kanskje, avhengig av hvor mye hun vet.
Eller heller hvor naturlig magien strømmer ut av henne,
som sikkert er ganske naturlig siden hun er den utvalgte.
Gjør fingertesten.
Den burde hun bestå.
Fingertest! Fingertest!
Greit.
I hvilken finger ligger kraften som kontrollerer verden?
Din.
- Hva? - Din.
Det er greit. Det betyr ingenting.
Jeg tok feil første gang, husker dere?
Og se på meg nå. Jeg er... Jeg er meg.
Lærer!
Barnet har åpenbart seg.
Hvor lenge?
Jeg er ikke sikker.
Jeg så henne morgenen etter at Airk...
Hun var opprørt.
Er hun bortenfor barrieren, kan det være for sent.
Er det sikkert at du kan ri?
Såret på skulderen din var...
Det er en skramme.
Jeg ville ikke ha spurt, men jeg er glad i jenta.
Hun er lunefull og kanskje litt tåpelig.
Jeg er redd for at hun har gått seg vill.
En lunefull kjøkkenpike?
Ta henne med hjem.
Er hun der ute, finner vi henne.
Sa du det til ham?
- Hvem hun egentlig er? - Nei.
Jeg har gitt ham en oppgave.
Han trenger ikke mer.
Hun har forlatt tilfluktsstedet sitt.
Hun kan ennå ødelegge meg.
Elora Danan må ikke nå byen.
Disippelen min jakter på henne.
Lager du denne maten med magi?
Det går ikke an.
Jeg gjorde det an gang. Jeg var på toalettet i ei uke.
Så, vestover?
De gnostiske åsene, Nockmaar-ødemarka.
Ingen kommer seg gjennom Nockmaar.
- Dra rundt, i nord. - Eller sør.
- Avhenger av hvor du skal. - Sant nok.
Særlig om du vil gjennom Manheim
- eller Camryn, så dra sørover. - Ja.
Vi må likevel gjennom Villskogen,
over Alkalynene, Dragens ryggrad,
før vi kommer til østkysten av Det knuste havet.
Og så, hvem vet?
Det blir en lang, strevsom reise.
En du har foretatt før?
Nei.
- Når kan vi dra? - Hva venter vi på?
Du skal ingen steder.
Du blir her og lærer kunsten.
- Aldri i verden. - Du forstår ikke hva som står på spill.
Du er Elora Danan, Kymerias siste blod...
Ja, og hva betyr det?
For to dager siden forlot jeg Tir Asleen for første gang.
Jeg krysset barrieren, flyktet fra beinrøvere.
Nå har jeg en rar klikkelyd i kjeven.
Men jeg gjorde alt, og gjør det igjen for å redde Airk,
ikke for å lære trolldom av deg.
Unnskyld.
Dere virker som herlige folk,
og vi takker for at du sier hvor han er, men jeg blir med dem.
Hun var så rolig som baby.
Jeg husker det.
De tankefulle, snille øynene fulgte meg,
og hun virket å forstå alt.
Hva skjedde med den Elora?
Hun ble forelsket.
Og jeg trodde at du, mer enn noen,
forstår hvorfor du aldri får henne fra det.
Jeg må.
Det er for farlig.
Hun skulle aldri ha kommet hit.
Men hun gjorde det.
Og nå må du hjelpe henne.
Hva har du ikke fortalt meg?
Pappa?
Om noe skjer med henne,
vil verden brenne.
Derfor må du dra.
For å beskytte henne som du gjorde før.
Jeg kan ikke bare... Jeg er ypperstealdwin.
Jeg ga et løfte til folket vårt.
Og slik holder du det.
Ikke ved å gjemme deg for det du vet kommer,
men ved å møte det.
Og når hun er klar,
gir du henne denne.
Hun er borte! Elora er...
Vi finner henne ikke!
- Hvor skal du? - Vestover.
- Til Det knuste havet. - Alene?
Bare bli med,
men jeg venter ikke på at muffinsjenta skal lære å velge riktig finger.
Hun heter Elora Danan.
- Vi skylder henne troskap. - Sier Willow.
- Hun har merket. - Kanskje han satte det der.
Det var ikke der før.
Og selv om det var Raziel, kan hun ha merket mange babyer.
Kanskje du også har et.
Kanskje du er Elora Danan.
Kanskje jeg er Elora Danan.
Jeg har alltid trodd det var noe spesielt inni meg.
Tror du det heller ikke?
Jeg kan tro det, men jeg bryr meg ikke.
Du har kanskje en bedre idé om hvordan vi kan redde prinsen.
Jeg er full av bedre ideer.
Men la oss først dra straks
før den utvalgte får nyss om det og følger oss.
Ikke gjør det.
- Lure på folk? - Jeg er sikker på at hun er Elora Danan.
Hvordan? Kan du gi meg bevis på
at hun kan noe, magisk eller ikke?
Idioter! Dåsemikler! Hvor er hun?
- Elora? - Vi trodde hun var hos deg.
Dette er grunnen til at ingen får gå over bakken.
Slapp av. Hun hopper nok rundt på en eng i nærheten.
Jeg glemte at du er styrtmorsom.
Du er også veldig skjødesløs med verdens skjebne, prinsesse.
Tenk over dette.
Alle du er glad i, må tjene kraften bak heksa,
og deres eneste håp om å slippe det marerittet
vandrer rundt i skogen nå!
Gå i par. Spre dere.
Hvor skal du?
Lete etter henne.
Men gjør hva du vil.
Det gjør du alltid.
Elora!
- Elora! - Elora!
Elora!
Pappa!
Vi har aldri vært atskilt.
Jeg savner deg alt.
Vi fant noe i elva.
Pappa, det er en baby.
Kan vi beholde den?
Willow Ufgood, du må beskytte barnet.
Du er redd.
Selvsagt er jeg redd.
Jeg bestod ikke engang fingertesten.
Hva om jeg ikke kan magi?
Hva om jeg ikke kan redde ham?
Bare tro.
Det er det fingertesten handler om.
Å tro på kraften inni deg.
Bli med oss.
Vi trenger deg for å finne Airk.
Jeg trenger deg.
Om jeg gjør det og tar deg med til Den eldgamle byen,
- må du adlyde. - Ja visst.
Jeg skal gjøre alt du sier.
Og du må lære. Det blir hardt arbeid.
Jeg arbeider hardt. Alle sier det om meg.
Stol på avgjørelsene mine,
- selv om du er uenig. - Ja vel.
Jeg gjør det alt.
Jeg kan ikke slå heksa uten deg. Du kan ikke redde Airk uten meg.
Da er vi visst partnere.
Nei. Jeg er lærer og du elev.
Det fungerer også.
Jeg er spent...
På å lære magi og slikt.
Tida er visst inne.
Ja.
Har du nok klær på deg? Du fryser om natta.
Det går bra. Jeg er tilbake før du vet ordet av det.
Jeg er glad i deg, pappa.
Du har alltid vært, og vil alltid være, helten min.
Hadde jeg visst at et farlig eventyr var det som fikk deg til å si det,
hadde jeg dratt ut før.
Stolt av deg.
La oss dra.
De var her.
For to dager siden.
Vi må fortsette og ta dem igjen.
Vi må hvile, hestene også.
Ingen hvile før vi finner jenta.
Hva er det med deg, kommandør?
Vil du virkelig vite det?
Det er en fantastisk følelse.
Hva da?
Et formål.
Jøss, du har virkelig reist langt.
Jeg er ikke i humør til spøk.
Så synd.
Jeg følger deg.
Ikke dem.
Jeg skulle finne deg,
men tilfeldigvis skal vi alle samme veien,
så jeg lurte dem til å tro at jeg følger dem.
- Men jeg følger... - Jeg skjønner.
Tross hva du kan ha hørt, er jeg ikke egentlig tyv.
Jeg er en anskaffer av sjeldne gjenstander.
- Gravrøver. - Skattejeger.
Og jeg ble det fordi da jeg var rundt din alder,
fortalte noen meg om den kymerianske rustningen.
- Den kymerianske rustningen? - Ja. Rustningen.
- En legenderustning... - Jeg vet hva den er.
Det forandret livet mitt.
Du kastet det bort på leting etter en magisk brystplate
noen fortalte deg om i en godnatthistorie?
Det er det ynkeligste jeg har hørt.
Nei. Faren din syntes ikke det var ynkelig.
Han lette etter den over hele verden i fem år.
Jeg vet det fordi jeg var med ham som væpner.
Hva? Vet du hva som skjedde med ham?
Ja.
Han fant den.
- Så flott at vi skal utføre magi. - Vi skal snakke om det.
- Trenger jeg noe? - Nei.
- Nei? Ok. - Hør.
Ok.
Magi er blodomløpet til univ...
Før vi begynner, bør du nok vite
at vogngyngingen gjør meg litt kvalm.
- Vi kan ikke gjøre noe med det. - Nei.
- Slik er det her. - Ok.
Magi er universets blodomløp.
Glem alt du vet eller tror du vet...
Jeg vet ikke noe, så det kan vi nok hoppe over.
Greit.
- For du trenger bare intuisjon. - Ok.
Har du hatt følelsen av
at det foregikk noe hinsides det du kan se og berøre?
Har du vært sanndrømt?
Kommunisert med dyr?
Kommuniserer du med dyr?
Nei. Gjør du?
Nei!
Jeg ville lære deg opp da du var barn.
Men Sorsha lot meg ikke.
Hvorfor ikke?
Hun mente det var tryggere at du vokste opp
og trodde at du var helt vanlig.
Men det er du ikke.
Det er noe spesielt i deg som har vært kvalt altfor lenge.
Vi skal frigjøre det.
- Herregud. - Kom igjen.
- Unnskyld. - Du bør nok gå litt.
En energi strømmer gjennom alt.
Universets blodomløp.
Ja.
Energien kan verken skapes eller ødelegges, bare forvandles.
Det vi kaller magi,
er kunsten å forvandle den energien fra en form til en annen.
Rekk ut hånda.
Ekelbærfrø.
Plant dem.
Hvor som helst. Her.
Gjenta etter meg.
Nesten.
Vi prøver igjen.
Gjenta ordene akkurat som jeg sier dem.
Hvorfor hendene?
- Ingen hender? - Nei.
Vi trenger ikke det til trolldom.
- Hva gjør du med ansiktet? - Det du gjør.
Jeg gjør det ikke slik.
- På en måte... - Gjenta ordene mens jeg sier dem.
- Vent, få si det først. - Too-at-ha.
Eller, hv... Tuatha.
- Tw'atha. - Nei. Langsommere.
Du er noe rart. Vær et menneske.
Dette er enkel trolldom sammenlignet med det du skal gjøre.
Se på disse.
Det er ikke lurt å vise meg det.
Nei, "hoatha". Som i "håpe".
Hun får det visst stadig dårligere til.
Du er veldig flink.
Du virker ikke så sikker.
Se på ansiktet mitt. Tror du meg?
Du er veldig flink.
Fortsett å øve på å si ordene tre i gangen
- til det blir rett. - Hvordan vet jeg når det er rett?
En liten spire vil komme opp av jorda,
og etter noen ukers øvelse vil vi alle spise ekelbærsyltetøy.
"Noen uker"?
Ok.
Hvor lenge til hun vil skyte lyn ut av fingertuppene?
Hun må mestre trolldommens fire søyler,
forhekselser, miksturer, konsentrasjon og spådom,
før hun kan begynne å tenke på kampmagi.
Hvorfor gjør vi ikke kampmagi nå?
Det høres gøy ut.
Nei. Det er ikke gøy.
Kan jeg bruke denne?
Nei! Gi den tilbake.
Hva?
Det er Cherlindreas tryllestav.
Den er en kraftig magisk leder du ikke er klar for.
Jeg elsker ekelbærsyltetøy.
På en ristet bolle, smeltet smør.
Deilig. Jeg gleder meg til det.
Fortsett å være flink, Elora. For jeg gleder meg.
Ignorer ham.
Jeg tror du har kraften dypt inne i deg.
Veldig dypt.
Husker du meg?
Sist jeg så deg, hadde du rødt hår.
Pru gnir sitronsaft og billeblod i det for å endre fargen.
- Avskyelig. - Hvorfor er du så liten?
Jeg kommer fra en vakker dal med ei buktende elv.
Og alle der er små.
Husene er små, sengene, selv hestene.
Det er høye mennesker som er uvanlige.
Stor, liten, alt kommer an på perspektiv.
Jeg har unger, Mims og Ranon, og de er mindre enn meg.
Jeg tror du vil like dem.
Jeg vet de ville like deg.
Vent!
Kom tilbake! Jeg bare...
Jeg mente ingenting!
Hva skjer?
Fillern.
Hva sa du til henne?
- Ingenting! Det var... - Hva tenkte du på?
At du ville snike deg vekk,
og jeg ikke ville sende alle riddere i riket etter deg?
Ligg unna! Jeg advarer dere, ellers...
Ellers hva?
Får du en gris til å forsvinne?
Hun er like mye min som din!
Hvis du tror jeg kommer tilbake etter respektløsheten...
Heretter skal jeg beskytte folket mitt.
Jeg bryr meg ikke om hva som skjer med deg eller henne!
Jeg har tatt dårlige avgjørelser.
Når?
Opp gjennom årene.
Sov nå, Willow.
Vi mener ikke noe vondt.
Vi ser etter ei jente som reiste sammen med prinsessen.
Dronning Sorsha sendte oss for å føre henne hjem.
Ikke gjør det.
Har du sett henne?
Willow.
Er han sammen med dem?
Jeg heter Ballantine.
Kommandør for Pacalcade.
Vi ønsker å hjelpe dem.
Og det kan vi om du forteller oss hvor han fører dem.
Tilbake til Tir Asleen.
Sa det var for farlig.
- De ville aldri overleve. - Vi kom fra Tir Asleen.
Så dem ikke på pilegrimsleden.
De tok Sarasenerpasset.
Drar dere nå, vil dere nok ta dem igjen.
Du ville vel ikke lyve til oss, Peck?
Nei... sir.
Dere!
Vognspor, mindre enn en dag gamle.
Dro vestover.
Stig på hestene.
Bra.
- Igjen. - Nei.
Jeg har gjort det stadig vekk og gjett?
Ingenting skjer.
Elora...
Jeg heter ikke Elora.
Ikke engang Due.
Det er Airks klengenavn på meg.
Det er... Brünhilde.
- Sier du det? - Ja.
Og jeg ble ertet mye,
og når jeg ikke ble det,
jobbet jeg på kjøkkenet og lærte å lage mat.
Det er den jeg er.
- Det er alt jeg er. - Nei.
Du kan klare det.
Du føler bare ikke ordene.
Prøv det med meg.
Tuatha...
Sier du "tuatha" én gang til, klikker det for meg.
Jeg skjønner. Du er frustrert. Jeg også.
Men frøtrolldom er ingenting
mot det du vil oppleve i Den eldgamle byen.
Stor trollmann.
Man skulle tro du klarte å slå ei svak gammel kjerring.
"Svak gammel kjerring"?
Om heksa har vært et menneske, ble hun noe annet for lenge siden.
Hun skifter form.
Vil du se Airk igjen eller redde ham, må du fokusere!
Det er sant.
Ikke begynn.
- Jeg sa ikke noe. - Du trenger ikke.
Jeg vet hva du tenker.
Jaså?
At dette ikke fungerer og vi kaster bort tid?
- Du har ikke gitt... - Tid Airk ikke har.
Jeg er dronningens undersått.
Hun ba meg følge Willow, så det gjør jeg.
- Selv om han tar feil? - Det vet du ikke.
Jeg vet bare det jeg ser.
Så langt har jeg ikke sett noen magi.
Derfor må vi tre holde sammen.
Vi er limet i denne gruppa,
og dere kan fortelle meg alt.
Alle hemmeligheter, alt det pinlige
fra sengevæting i barndommen
til dere lekte helbreder med nabojenta
og det ikke gikk.
Hva er det?
En hund.
Jeg skal gi den til Libby når jeg kommer hjem.
Hun samler på dem.
Ulike dyr?
Nei. Bare hunder.
Vil du ha et navn?
Kall den Boorman.
Et bra hundenavn.
Hei.
Jeg har ikke lyst til å snakke.
Det går bra. Ikke jeg heller egentlig.
Men du bør ikke være her ute alene.
Ingen av oss burde det. Willow sa at det ikke er trygt.
- Det går bra. - Ok.
Jeg vil også si at jeg er flink i ting boka handler om.
Språk, mysterier...
Så om du trenger hjelp,
kan jeg hjelpe deg når som helst.
Ok, jeg skal bare...
Da Willow sa jeg var Elora Danan,
tenkte noe i meg:
"Ja. Her er det."
Svaret på et spørsmål jeg har stilt meg hele livet:
"Hvem er jeg?"
Men noe annet i meg,
en liten stemme, trodde det ikke.
Jeg er ikke spesiell.
Jeg er bare...
...vanlig.
Er det morsomt?
Hva? Nei, jeg gjorde ikke...
Ja, på en måte.
Hvorfor er Kit slem mot deg? Hun er misunnelig.
Hvorfor forsvarer Jade deg? Hun er engasjert.
Boorman holder seg her for å se hva du kan gjøre.
Ja, det er morsomt
at det bare er du
som ikke ser hvor usedvanlig du er.
Ja.
Uansett skal jeg...
Bare fortsett.
Vi bør snu.
Utrolig at jeg sier dette,
særlig siden det er jeg som må høre det hele dagen,
men vær tålmodig.
Du forstår ikke. Det er for sent.
Kraften inne i henne måtte pleies,
ellers ville den forsvinne helt.
Hun var Elora Danan en gang,
men er ikke det lenger.
Men visjonen din.
Du så henne kjempe mot heksa.
Nei.
I visjonen våkner jeg på en slagmark.
Kroppen min er knust.
Jeg kryper gjennom restene.
Nelwyner, daikinier, alle slags...
Til jeg finner henne.
Uansett hva jeg gjør,
uansett hvor mange ganger jeg prøver å endre skjebnen hennes,
er det slik at
om vår verden skal overleve,
må Elora Danan dø.
Unnskyld, vanens makt.
Kan jeg hjelpe deg?
Si hva som skjedde med faren min
og alt som er å vite om den kymerianske rustningen.
Vær så snill.
BASERT PÅ FIGURER SKAPT AV GEORGE LUCAS
Norske tekster: Jon Sæterbø