Sorsha.
Geilit.
Ne ovat tulossa.
Willow.
AIEMMIN TAPAHTUNUTTA
Huomenna prinssi Graydon nai tyttäreni Kitin, -
yhdistäen Tir Asleenin ja Galladoornin, -
siihen päivään asti, kun oikea keisarinna Elora Danan palaa.
Airk? Missä sinä olet?
He veivät hänet.
He tulivat hakemaan häntä.
Minun pitäisi lähteä länteen etsimään Airkia.
Te tarvitsette velhon.
Minulla on tunne, että hän odottaa teitä.
Oletko Willow?
Veljesi on elossa.
Kituliaan Kääkän vankina, -
joka asuu Muinaisessa kaupungissa Pirstaleisen meren takana.
Siihen kaikki kartat päättyvät.
Ja sinne meidän on mentävä. Tuntemattomaan.
On ihanaa nähdä sinut, Elora.
Luku 2 The High Aldwin
Mitä kuuluu?
Mukava nähdä sinua.
Näin unen ja jotenkin tiesin.
Niin tapahtuu, ellemme muuta asioita.
Siksi palasin.
Koska on aika. - Mille?
Oikea vihollisemme elää yhä, -
ja hänen tiellään on ainoastaan Elora.
On aika aloittaa koulutus.
Mutta hän on vielä lapsi.
Lapsi, jolla on huikea voima.
Olet nähnyt sen.
Ellei sitä kannusteta, se kuihtuu, -
kuten kaikki asiat ilman ravintoa, -
kunnes hän ei enää kykene taikuuteen enempää kuin muutkaan.
Hyvä. Eikö hän ole jo tehnyt tarpeeksi?
Eikö hän ole ansainnut elämää ilman vastuun taakkaa?
Meillä on muitakin tapoja puolustautua.
Mikään este ei pidä vihollista loitolla iäti.
Tiedän.
Siksi lähetin Madmartiganin etsimään.
Muinaisissa kääröissä oli vihje kymerialaisen kyrassin olinpaikasta.
Hän ratsasti 9 kuuta sitten aseenkantajan kanssa.
Emme ole kuulleet mitään sen jälkeen.
Pelkäänpä lähettäneeni hänet kuolemaansa.
Kuolema ei estäisi Madsia palaamasta luoksesi, -
viivästyttäisi vain hiukan.
Sorsha, ei ole asetta, jolla voi voittaa Kääkän.
Vain Elora voi tehdä sen.
Raziel on poissa.
Cherlindrea myös.
Ei ole enää ketään, joka voisi...
Minä koulutan hänet.
Olen mahtialdwin nyt.
Minusta on tullut suuri velho, kuten Raziel aina sanoi.
Rakas ystäväni.
Olet rohkein mies, jonka olen tuntenut, ja sinulla on uskollisin sydän.
Mutta et ole suuri velho.
Etkä koskaan tule olemaan.
Willow.
Silas, minä tässä.
Miten se voisi olla? Elora Danan?
Odotas. - Miten voit tietää sen?
Olet nähnyt hänet viimeksi lapsena.
Tai ehkä...
Hän voisi olla. Hänellä on merkki.
Olet siis Elora Danan?
Olet Elora Danan...
Eipä nyt harhauduta. Emme tiedä mitään varmasti.
Tässä on vaarallista.
Seuratkaa minua.
Täällä me asumme.
On mukava tavata sinutkin.
Isä?
Ei hätää, tämä on Elora Danan.
Se on Elora Danan!
Sinä olet Elora Danan.
Tyttäreni Mims. - Oikein mukava tavata.
Rauhoituhan nyt. - En voi uskoa, että olet...
En voi... Odotas.
Et muista minua, vai kuinka?
Minä löysin sinut.
Minä ja veljeni Ranon.
Se oli parasta, mitä olen tehnyt.
Ja sinä olit mitä kaunein jättiläisvauva.
Olet yhä.
Kaunis.
Et vauva.
Sinä olet kaunis.
Kiitos.
Haluatko istuutua? - Hyvä on.
Asetu mukavasti. - Selvä, kiitos.
Tehkää tilaa hänelle. Rauhoittukaa.
Osaatko uneksia?
Osaanko uneksia? - Niin, niin.
Kaikki hyvin?
Näytät vain hieman häiriintyneeltä.
Airk on jossain Pirstaleisen meren takana.
Emme tiedä, mitä tekevät hänelle tai miten paljon aikaa hänellä on.
Ei huvittaisi tutustua nelwynien kulttuuriin juuri nyt.
Huomio! Huomio!
No niin pojat, peffaa penkkiin.
Mahtialdwin pitää nyt puheen kylälle.
Selkäni!
En ole niin painava.
Kiitos. Kiitos paljon. Kiitos.
Hyvä urhea väki, me nelwynit olemme saaneet osamme murheista.
Olemme kärsineet, uhrautuneet, surreet, rehkineet ja kestäneet.
Kaikki se pelkästään viikonloppuna.
Yritän vähän rentouttaa heitä aluksi.
Niin. - Niin tai näin, tänä iltana riemuitsemme.
Se, minkä luulin kadonneen, on löytynyt.
Elora Danan on tullut kotiin.
Jotkut teistä, elleivät peräti useimmat, -
miettivät varmaan, mitä tämä tarkoittaa, -
ja odottavat minulta, mahtialdwinilta, vastauksia, jotka nyt annan.
Tule lähemmäs.
Valmiina? - En tiedä mitä aiot, mutta...
Minä kysyn luilta.
Mielenkiintoista.
Kaikkien asioiden välillä vallitsee tasapaino.
Valo ja varjo.
Hyvä ja paha.
Makea ja tulinen.
Kun se tasapaino järkkyy, maailmankaikkeus korjaa.
Kääkän vaikutus kasvaa pakottaen meidät piiloon.
Ja juuri kun olimme menettämässä toivon, -
ennustuksen lapsi palaa täyttämään kohtalonsa -
yhdistämällä maailman vihollista vastaan tulevassa suuressa sodassa.
Milloin?
Oppipoikani, Karthy, -
jolta oikeasti odotin ehdotonta tukea, -
haluaa tietää milloin.
Pian.
Eloran päätettyä koulutuksensa.
Kellä muulla on kiljuva nälkä?
Miten kauan se suunnilleen vie?
Ei kauan, luultavasti.
Pari viikkoa tai vähemmän, riippuen siitä, mitä hän jo osaa.
Tai pikemminkin, miten luonnollisesti taika virtaa hänestä.
Kuvittelisin, että melko luonnollisesti, koska hän on Valittu.
Tee sormitesti.
Hänen pitäisi selviytyä siitä.
Sormitesti! Sormitesti! Sormitesti!
Hyvä on, hyvä on.
Voima hallita maailmaa on missä sormessa?
Sinun. Sinun.
Mitä? Mitä? - Sinun. Sinun.
Ei haittaa. Ei se tarkoita mitään.
Minullakin meni väärin ensi kerralla.
Ja katsokaa minua nyt. Minä olen... minä.
Opettaja!
Lapsi on paljastanut itsensä.
Kauanko siitä on?
En voi olla varma.
Näin hänet sen jälkeen kun Airk...
Hän oli kovin järkyttynyt.
Jos hän on ohittanut Esteen, voi olla jo liian myöhäistä.
Pystytkö varmasti ratsastamaan?
Haava olkapäässäsi oli...
Se on pelkkä naarmu.
En pyytäisi, mutta pidän aika lailla siitä tytöstä.
Hän on oikukas ja ehkä hiukan hupsu.
Pelkään hänen eksyneen.
Oikukas keittiöpiika?
Sinun pitää tuoda hänet kotiin.
Me kyllä löydämme hänet.
Kerroitteko hänelle?
Siis kuka hän oikeasti on. - En.
Annoin hänelle tehtävän.
Se riittää hänelle.
Hän on karannut turvapaikastaan.
Hän voi yhä tuhota minut.
Elora Danan ei saa päästä kaupunkiin.
Oppilaani etsii häntä paraikaa.
Käytätkö taikuutta ruoanlaittoon?
Ei ruoanlaittoon voi käyttää taikuutta.
Kokeilin kerran ja istuin pöntöllä viikon.
Siis länteen?
Gnostiset kukkulat, Nockmaarin autiomaa.
Kukaan ei kulje Nockmaarin halki.
Kiertäkää pohjoisesta. - Tai etelästä.
Riippuen määränpäästä. - Totta.
Etenkin jos haluaa Manheimin -
tai Camrynin läpi, ehdottomasti etelästä.
Pitää silti mennä Wildwoodin kautta -
yli Alkalynesin, Lohikäärmeen selkärangan, -
ennen kuin saavuttaa Pirstaleisen meren itärannikon.
Ja kuka tietää, mitä sitten?
Matkasta tulee pitkä ja vaivalloinen.
Jonka olet varmaan tehnyt aiemmin?
No en.
Milloin voimme lähteä? - Mitä odotamme?
Et mene minnekään.
Jäät tänne oppimaan taikuutta.
Hitot jään. - Et ymmärrä, mitä on vaakalaudalla.
Olet Elora Danan, viimeinen kymerialainen...
Enkä vieläkään tiedä, mitä se tarkoittaa.
Kaksi päivää sitten lähdin Tir Asleenista ensimmäistä kertaa.
Ylitin Esteen, pakenin Luunryöstäjiltä, -
ja nyt leukani naksuu oudosti.
Mutta tekisin kaiken uudestaan pelastaakseni Airkin, -
en saadakseni velhotunteja sinulta.
Olen pahoillani.
Te vaikutatte ihanalta väeltä, -
ja olemme kiitollisia, että kerroitte missä hän on, mutta lähden mukaan.
Hän oli niin rauhallinen vauva.
Minä muistan.
Hänen mietteliäät, lempeät silmänsä seurasivat minua, -
ja hän näytti ymmärtävän... kaiken.
Mitä sille Eloralle tapahtui?
Hän rakastui.
Ja olisin kuvitellut, että sinä jos kukaan -
ymmärtäisit, mikset muuta hänen mieltään.
Minun täytyy. Se on
liian vaarallista.
Hänen ei olisi pitänyt tulla tänne.
Mutta hän tuli.
Ja nyt hän tarvitsee apuasi.
Mitä et ole kertonut, isä?
Isä?
Jos hänelle tapahtuu jotain, -
maailma palaa.
Siksi sinun on mentävä.
Suojellaksesi häntä kuten ennenkin.
En voi vain... Olen mahtialdwin.
Tein lupauksen kansallemme.
Näin sinä kunnioitat sitä.
Et piiloutumalla siltä, minkä tiedät tulevan, -
vaan nousemalla kohtaamaan sen.
Kun hän on valmis, -
annat hänelle tämän.
Hän on poissa! Elora on...
Emme löydä häntä mistään!
Minne aiot mennä? - Länteen.
Pirstaleiselle merelle. - Yksinkö?
Voit tulla kanssani, -
mutten odota, että Kakkutyttö oppii valitsemaan oikean sormen.
Hänen nimensä on Elora Danan.
Olemme uskollisia hänelle. - Sanoo Willow.
Hänessä on merkki. - Ehkä Willow'n laittama.
Sitä ei ollut ennen.
Jos Razel olisi tehnyt sen, mistä tiedämme ettei hän merkinnyt muitakin vauvoja?
Ehkä sinullakin on sellainen.
Ehkä sinä olet Elora Danan.
Tai minä.
Olen aina uskonut, että sisälläni on jotain erityistä.
Etkö sinäkään usko sitä?
Ei ole kyse siitä, uskonko, mutta en oikeasti piittaa.
Sinulla on kai parempi idea, miten pelastamme prinssin.
Olen täynnä parempia ideoita.
Mutta ensin suosittelen lähtemistä, -
ennen kuin neiti Valittu naama kuulee ja päättää seurata.
Et saisi tehdä noin.
Kyttäätkö usein? - Hän on Elora Danan. Olen varma siitä.
Miksi? Onko minkäänlaisia todisteita siitä, -
että hän pystyy mihinkään, taikaa tai ei?
Ääliöt! Tolvanat! Missä hän on?
Elorako? - Luulimme, että kanssasi.
Tämän takia kukaan ei saa tulla maan päälle, ikinä.
Rauhoitu. Hän varmaan kirmailee jollain lähiniityllä.
Unohdin, miten riemastuttava olet.
Et myöskään tunnu piittaavan maailman kohtalosta, prinsessa.
Mietipä hetki tätä.
Kaikki joista välität joutuvat palvelemaan voimaa Kääkän takana, -
ja ainoa toivo painajaisen välttämisestä -
vaeltaa nyt metsässä!
Pysykää pareina. Hajaannutaan.
Minne sinä menet?
Etsimään häntä.
Mutta tee, mitä haluat.
Kuten aina.
Elora!
- Elora!
Elora!
Isi! Isi!
Emme ole koskaan olleet erossa.
Minulla on ikävä sinua jo nyt.
Löysimme jotain joesta.
Isi, se on vauva.
Voimmeko pitää sen, isä?
Willow Ufgood, tämän lapsen turvallisuus riippuu sinusta.
Sinä pelkäät.
Tietysti minä pelkään.
En läpäissyt edes sitä sormitestiä.
Mitä jos en pysty taikuuteen?
Pysty pelastamaan häntä?
Sinun täytyy vain uskoa.
Siitä sormitestissä on kyse.
Uskomisesta sisällä olevaan voimaan.
Ole kiltti ja tule mukaamme.
Tarvitsemme sinua Airkin löytämiseen.
Minä tarvitsen sinua.
Jos tulen, jos vien teidät Muinaiseen kaupunkiin, -
sinun pitää kuunnella. - Selvä.
Teen, mitä ikinä sanot.
Ja sinun täytyy opiskella. Se on kovaa työtä.
Teen kovasti töitä. Kaikki sanovat sitä.
Ja luotat päätöksiini, -
vaikket olisi samaa mieltä. - Teen sen.
Luotan jo nyt.
En voita Kääkkää ilman sinua, sinä et pelasta Airkia ilman minua.
Se tekee meistä kumppaneita.
Ei. Se tekee minusta opettajan ja sinusta oppilaani.
Sekin käy.
Olen innoissani...
Oppimaan taikuutta ja sen sellaista.
Taitaa olla aika.
Niin.
Onhan sinulla tarpeeksi vaatteita? Sinähän palelet öisin.
Pärjään kyllä. Palaan ennen kuin huomaatkaan.
Rakastan sinua, isi.
Olet aina ollut ja tulet aina olemaan sankarini.
Jos olisin tiennyt että tarvitaan vaarallinen etsintä, jotta sanot sen, -
olisin lähtenyt kauan sitten.
Olen ylpeä sinusta.
Mennään.
He olivat täällä.
Kahden päivän etumatka.
Meidän täytyy tavoittaa heidät.
Tarvitsemme lepoa, samoin hevoset.
Ei lepoa ennen kuin löydämme tytön.
Mikä sinuun on mennyt, komentaja?
Haluatko todella tietää?
Se on niin ihana tunne.
Mikä?
Tarkoitus.
Olet todellakin tullut pitkälle.
En todellakaan ole juttutuulella.
Onpa harmi.
Olen sinun puolellasi.
En heidän.
Olin tulossa perääsi, -
mutta sattumoisin kuljemme samaa tietä, -
joten uskottelin, että olen heidän kanssaan.
Totta puhuen olen... - Ymmärrän kyllä.
Huolimatta kuulemastasi en oikeastaan ole varas ammatiltani.
Voisi sanoa harvinaisten esineiden hankkijaksi.
Haudanryöstäjä. - Aarteenmetsästäjä.
Minusta tuli tämä, koska sinun ikäisenäsi, -
kuulin tarun kymerialaisesta kyrassista.
"Kymerialaisesta kyrassista"? - Niin. Kyrassista.
Legendaarinen haarniska... - Tiedän.
Se muutti elämäni.
Ja hukkasit sen etsiessäsi maagista rintapanssaria, -
josta kuulit iltasadussa?
Surullisinta, mitä olen koskaan kuullut.
Ei. Isäsi mielestä se ei ollut surullista.
Hän etsi sitä viisi vuotta ympäri maailmaa.
Tiedän, koska olin mukana. Aseenkantajana.
Siis mitä? Tarkoitatko, että tiedät, mitä hänelle tapahtui?
Juu.
Hän löysi sen.
Jännää, että teemme taikuuksia. - Puhumme siitä.
Tarvitsenko jotain? - Et.
Kuuntelet vain.
Selvä.
Taikuus on maailmankaikkeuden...
Ennen kuin alat, täytyy kertoa, -
että vaunun heiluminen saa minut voimaan hiukan pahoin.
Emme voine tehdä asialle mitään. - Ei, ei.
Se ikään kuin kuuluu tähän juttuun. - Selvä.
Taikuus on maailmankaikkeuden verenkierto.
Unohda kaikki, mitä luulet tietäväsi...
En tiedä mitään, joten voinemme hypätä tuon yli.
Ei se haittaa.
Koska tarvitset vain vaistoasi. - Selvä.
Onko sinusta tuntunut, -
että tapahtuu jotain muutakin kuin mitä voi nähdä ja koskea?
Oletko nähnyt unta jostain, mikä on sitten tapahtunut?
Viestinyt eläinten kanssa?
Viestitkö sinä eläinten kanssa?
En. Viestitkö sinä?
En! En.
Halusin kouluttaa sinua, kun olit lapsi.
Mutta Sorsha ei antanut.
Miksei?
Sinun oli turvallisempi kasvaa, -
jos uskoisit olevasi kuin muut.
Mutta et ole.
Sisälläsi on jotain hyvin erityistä, jota on tukahdutettu aivan liian kauan.
Tehtävämme on vapauttaa se.
Voi taivas. - Voi ei.
Anteeksi. - Kannattaisi kävellä hetki.
On olemassa energia, joka virtaa kaiken elävän läpi.
Maailmankaikkeuden verenkierto.
Niin.
Sitä energiaa ei voi luoda eikä tuhota, ainoastaan muuttaa.
Se mitä sanomme taikuudeksi -
on taitoa muuttaa sitä energiaa yhdestä muodosta toiseen.
Ojenna kätesi.
Öklömarjan siemeniä.
Istuta ne.
Minne tahansa. Tähän.
Toista perässäni.
Melkein.
Otetaan uudestaan.
Toista sanat täsmälleen, kuten sanon ne.
Miksi huidot käsillä?
Ei käsiä? - Ei käsiä.
Niitä ei tarvita taikuuteen.
Miksi vääntelet naamaa? - Kuten sinäkin.
En tee sitä noin.
Tavallaan... - Toista sanat perässäni.
Anna minun sanoa ensin. - Too-at-ha.
Ei... Tuatha.
Twatha. - Ei, hitaammin.
Olet jotenkin outo. Ole itsesi. Ole ihmisolento.
Tämä on simppeli taika sen rinnalla, mitä on tulossa.
Katso näitä.
Ei ole hyvä idea näyttää niitä.
Ei, "hoatha". Kuin kuokkisit puutarhaa.
Kuulostaa menevän yhä enemmän pieleen.
Menee tosi hyvin. Ihan totta.
Et vaikuta varmalta.
Katso minua. Uskotko minua?
Menee todella hyvin.
Jatka harjoittelua sanomalla sanat kolmen ryhminä, -
kunnes menee oikein. - Miten tiedän, milloin se on oikein?
Pieni verso, tämän korkuinen, pullahtaa mullasta, -
ja muutaman viikon harjoittelun jälkeen syömme öklömarjahilloa.
"Muutaman viikon"?
Selvä juttu.
Missä vaiheessa hän ampuu salamoita sormenpäistään?
Hänen täytyy hallita taikuuden tukipylväät:
taiat, mikstuurat, keskittyminen ja ennustaminen -
ennen kuin voi edes alkaa taistelutaiat.
Tehtäisiinkö taistelutaikoja heti?
Kuulostaa tosi hauskalta.
Niissä ei ole mitään hauskaa.
Voinko käyttää tätä?
Et! Anna se takaisin.
Mitä?
Tämä on Cherlindrean sauva.
Se on voimakas taikajohdin, johon et ole läheskään valmis.
Minä rakastan öklömarjahilloa.
Paahtoleivällä, vähän sulaa voita.
Herkullista. Odotan kovasti saavani sitä.
Joten jatka samaan malliin, Elora. Olen hyvin innoissani.
Älä piittaa hänestä.
Uskon vahvasti, että syvällä sisälläsi on se voima.
Hyvin syvällä.
Muistatko minut?
Viimeksi kun näimme, tukkasi oli punainen.
Pru värjää sitä sitruunamehulla ja koppakuoriaisen verellä.
Ällöttävää. - Miksi olet niin pieni?
Olen kauniista laaksosta, jossa on mutkitteleva joki.
Siellä kaikki ovat pieniä.
Talot ovat pieniä, sängyt, jopa hevoset, -
eikä pitkiä ihmisiä juurikaan näe.
Iso, pieni, se on näkökulmakysymys.
Minulla on pikkuisia, Mims ja Ranon, ja he ovat minuakin pienempiä.
Pitäisit heistä varmaan.
He rakastaisivat sinua.
Odota!
Odota, tule takaisin! Minä vain...
En tarkoittanut mitään!
Mitä nyt?
Himputti.
Mitä sanoit hänelle?
En mitään! Se oli... - Mitä ajattelit?
Että vain häipyisit, -
enkä lähettäisi kaikkia ritareita perääsi?
Pysykää loitolla! Minä varoitan. Tai...
Tai mitä?
Teetkö vanhan katoava sika -temppusi?
Hän on yhtä paljon minun kuin sinunkin!
Jos luulet, että palaan ikinä tuollaisen kohtelun jälkeen...
Tästedes suojelen omaa väkeäni.
Ihan sama, miten sinun tai hänen käy!
Olen tehnyt huonoja päätöksiä.
Milloin?
Tässä vuosien varrella.
Nuku nyt, Willow.
Emme tee pahaa.
Etsimme tyttöä, joka matkusti prinsessan kanssa.
Kuningatar Sorsha lähetti hakemaan hänet kotiin.
Älä, älä...
Oletko nähnyt hänet?
Willow.
Onko heidän kanssaan?
Nimeni on Ballantine.
Olen Pacalcaden komentaja.
Haluamme auttaa heitä.
Voimme tehdä sen, jos kerrot minne hän vie heitä.
Takaisin Tir Asleeniin.
Oli liian vaarallista.
He eivät selviäisi. - Me tulimme Tir Asleenista.
Emme nähneet häntä Pyhiinvaelluspolulla.
He menivät Saraseenisolan kautta.
Jos lähdette nyt, saatte heidät varmaan kiinni.
Et kai valehtelisi meille? Pätkä.
En... herra.
Hei!
Vaunujen jäljet, alle päivän vanhat.
Matkalla länteen.
Ratsaille!
Hyvä.
Uudestaan. - Ei.
Olen sanonut sen yhä uudestaan, -
eikä mitään tapahdu.
Elora...
Nimeni ei ole Elora.
Eikä edes Kyyhky.
Se on vain Airkin nimi minulle.
Nimeni on... Brünhilde.
Oikeasti? - Niin.
Ei ole yllättävää, että minua kiusattiin, -
ja kun ei kiusattu, -
olin töissä keittiöissä ja opin laittamaan ruokaa.
Se minä olen.
En muuta. - Ei.
Sinä pystyt tähän.
Et vain tunne sanoja.
Yritä minun kanssani.
Tuatha...
Jos sanot "Tuatha" vielä kerran, minä sekoan.
Ymmärrän, olet turhautunut. Niin minäkin.
Mutta siemenloitsut eivät ole mitään -
verrattuna siihen, mitä kohtaat Muinaisessa kaupungissa.
Suuri velho.
Luulisi, että voitat heikon vanhan harpun.
"Heikon vanhan harpun"?
Jos Kääkkä oli joskus ihminen, hänestä tuli jokin muu kauan sitten.
Lahoava kauhistus.
Jos haluat vielä nähdä Airkin, saati pelastaa, sinun pitää keskittyä!
Se on totuus.
Älä aloita.
En sanonut mitään. - Ei tarvitse.
Tiedän tarkalleen mietteesi.
Oikeasti?
Senkö, että tämä ei onnistu ja haaskaamme aikaa?
Et ole antanut... - Airkilla ei ole aikaa.
Olen kuningattaren alamainen.
Hän käski seurata Willow'ta, joten sen teen.
Vaikka hän olisi väärässä? - Et tiedä sitä.
Tiedän vain sen, mitä voin nähdä.
Ja toistaiseksi en ole nähnyt taikoja.
Sen takia meidän kolmen täytyy pitää yhtä.
Me olemme tämän ryhmän liima.
Voitte kertoa minulle ihan kaiken.
Kaikki salaisuutenne, nolot jutut -
lapsuuden sängynkastelusta -
lääkärileikkeihin naapurintytön kanssa, -
eikä se toiminut.
Mikä tuo on?
Koira.
Annan sen Libbylle, kun palaan kotiin.
Hän kerää niitä.
Eri eläimiäkö?
Ei. Vain koiria.
Haluatko nimen?
Voit sanoa sitä Boormaniksi.
Se on hyvä nimi koiralle.
Hei.
En ole oikein juttutuulella.
Ei se mitään. En minäkään oikeastaan.
Et vain saisi olla täällä yksin.
Kukaan ei saisi. Willow sanoi, ettei se ole turvallista.
Pärjään kyllä. - Selvä.
Halusin myös sanoa siitä kirjasta. Olen tosi hyvä niissä jutuissa.
Kielet, arkana...
Joten jos joskus kaipaat apua, -
minä voisin auttaa, milloin vain.
Selvä, minä...
Kun Willow sanoi, että olen Elora Danan, -
osa minusta ajatteli:
"Hyvä. Tämä se on."
Vastaus kysymykseen, jota olen kysynyt koko ikäni.
"Kuka minä olen?"
Mutta toinen osa minua, -
hiljainen ääni päässäni, ei vain uskonut sitä.
Totuus on, etten ole erityinen.
Olen vain...
tavallinen.
Onko se sinusta hauskaa?
Mitä? Ei, ei. En minä...
No tavallaan.
Miksi Kit on niin ilkeä sinulle? Hän on kateellinen.
Miksi Jade puolustaa sinua? Hän on omistautunut.
Ja Boorman haluaa nähdä, mihin pystyt.
On siis jotain hauskaa siinä, -
että tunnut olevan se ainoa ihminen, -
joka ei näe, miten erikoislaatuinen olet.
Niin.
No, minä...
Jätän sinut rauhaan.
Meidän pitäisi palata.
Uskomatonta, että sanon tämän, -
etenkin kun saan itse kuunnella sitä kaiken aikaa, -
mutta sinun on oltava kärsivällinen.
Et ymmärrä. On liian myöhäistä.
Hänen sisällään olevaa voimaa piti vaalia, -
tai se häviäisi, kunnes ei olisi mitään jäljellä.
Hän oli Elora Danan joskus.
Hän ei ole enää.
Mutta näkysi...
Näit hänen taistelevan Kääkkää vastaan.
Ei.
Näyssäni herään taistelukentällä.
Kehoni murtuneena.
Raahautumassa raunioissa.
Nelwynit, daikinit, kaikki...
Kunnes löydän hänet.
Vaikka tekisin mitä, -
vaikka yrittäisin muuttaa hänen kohtaloaan, -
loppujen lopuksi, -
jotta maailmamme selviäisi, -
Elora Dananin on kuoltava.
Anteeksi, vanha tapa.
Voinko auttaa?
Haluan sinun kertovan, mitä isälleni tapahtui, -
ja kaiken mahdollisen kymerialaisesta kyrassista.
Minä pyydän.
PERUSTUU GEORGE LUCASIN LUOMIIN HAHMOIHIN
Tekstitys: Timo Porri