Prolog
I en tid av fruktan föddes ett barn.
Elora Danan, ödesbestämd att rädda vår värld.
Mörkrets krafter förföljde henne, men hon räddades av två osannolika hjältar.
En jordbrukande nelwyn som drömde om att bli magiker.
Willow var en man med ädelt hjärta och orubbligt mod.
Den andra...
...var en oerhört uppblåst tjuv, lögnare och lymmel.
Madmartigan blev min make.
Vad kan jag säga...?
Jag var ung.
Tillsammans besegrade vi min mor, drottning Bavmorda-
och lyfte förbannelsen från riket Tir Asleen.
Vi trodde att kriget var över.
Men en kort tid efter hemkomsten fick Willow en vision.
Att en uråldrig ondska skulle återuppstå och förgöra den framtida kejsarinnan-
och att hennes död skulle inleda ett nytt mörkrets tidevarv.
Därför gömde man Elora och dolde hennes verkliga identitet...
...till och med från henne själv. Endast så kunde jag skydda henne.
Kapitel 1 Gaalerna
Jag slog dig nästan.
Var inte för hård mot dig själv.
För det finns ju både skicklighet och talang.
- Och jag råkar ha båda. - Samt en god portion arrogans.
Det behövs det med.
Om några år kanske du slår mig.
Jag snavade bara på den lösa stenen.
Man måste anpassa sig efter terrängen, Jade.
Där är jag helt enkelt bättre än du.
Visst. Överlägsen på alla vis, ers höghet.
En dag ska jag bevisa det.
Visst tänker du fortfarande på det?
Att färdas bortom Barriären och uppleva vilda äventyr som...
...vi alltid har pratat om.
- Kit, jag pratade med Ballantine förut... - Ja?
Prinsessan! Jag har bud från drottningen.
-Är vi under belägring? - Ni måste klä om inför middagen.
Det kungliga följet från Galladoorn kommer snart.
Då måste min bror också hem och tvätta öronen?
Ja. Tydligen är prinsen på jakt i Västveden just nu.
"På jakt"? Efter vem då, tro?
- Var det för mycket? - Nej, det var...
- Du darrar ju. - Gör jag?
Du har bara den effekten på mig.
Det liknar ingenting annat jag nånsin upplevt.
Samma här. Men jag trodde inte att det var ömsesidigt.
Varför inte?
Du har ett visst rykte.
Du skulle höra vad vissa säger. Men jag vet att det inte är sant.
Vissa saker kanske stämmer. Men det var förut.
Jag är inte sån längre.
Jag älskar dig, Airk.
Ers höghet...
Kase. Utmärkt blängt.
Att kuska runt och leta efter er... Just vad jag ville göra hela eftermiddan.
Det gläder mig.
Kung Hastur med följe är framme i dalen. De når Tir Asleen före skymningen.
Er mor kräver dessvärre att ni är presentabel när de kommer.
Vad menar hon med "presentabel"?
- Inte full av jord och gräs, förmodligen. - Hon är så petig.
Jag tar Eklips till stallet.
- Du vet väl att du måste följa med ikväll? - Nähä? På riktigt?
Men att tvingas bära klänning...
Du får lov att stå ut, för jag klarar det inte utan dig.
Vad ville du säga förut? Du hade pratat med Ballantine?
Vi tar det sen.
Okej, det där var kul.
- Hejdå. - En till!
Nu måste du gå!
- Du såg inget. - Jag såg allt.
Visst var det kökspigan som gör så goda muffins?
Jag råkar gilla hennes muffins.
Men vad ska hon ha i sina muffins när du har krossat hennes hjärta?
- Jag tänker inte krossa hennes hjärta. - Du tappar intresset och går vidare.
Det är det enda du är konsekvent med.
Det här är annorlunda! Dove har en så mänsklig själ.
-"Dove"? - Ja, jag kallar henne det.
- Det mest romantiska... - Vet du inte vad hon heter?
- Jo, det gör jag. - Jaså. Vad?
Mor! Vi fick ditt meddelande. Vi ilade hem och nu ska vi bara tvätta av oss.
Varför ser du ut att ha rullat dig i gräs?
Träning. Tornerspel och sånt.
Och vad har du på halsen?
- Jag blev biten av en eldmal. - Inte av en duva, då?
Enligt Lachlan var du och Jade uppe på Klipplabyrinten igen.
Det är farligt att leka på klipporna.
"Leka"? Till skillnad från honom tränade vi faktiskt.
Jag har låtit tappa upp ett bad och lagt fram en lämplig klänning.
Väljer du kläder åt mig nu?
Är jag sex år, eller?
När du försummar dina plikter så du ger mig inget val.
Okej, vi sätter fart. - Kit, kom nu!
Sorsha...
Gaalerna.
De kommer.
- Milady... - Låt bli, Ballantine.
Det är bara för Kits skull jag uthärdar det här.
Har du berättat ännu?
- Jade...? - Jag ska.
Det är ju vad du alltid har velat och strävat efter.
-Är hon din vän, gläds hon med dig. - Hon lär tycka att jag överger henne.
Vilket jag gör.
Tack.
Graydon Hastur, prins av Galladoorn... Var det inte två stycken?
Jo, men en ramlade ner från ett träd. Så jag måste gifta mig med den där.
- Har du pratat med honom än? - Ja.
Jag neg, som en äkta dam.
Då grymtade han och trampade runt med fötterna som en äkta...
...vinnare.
Strider västerut alltså, bortom Barriären?
Marodörslödder. Inget att oroa sig för.
Men liknande bud har kommit norrifrån. Bosättningar som satts i brand.
- Tänk om det är något annat. - Snack! Inget kommer igenom Barriären.
Varsågod... Jag sköter i princip allt här.
Jag lagar mat, städar, botar sjuka... Jag har gjort vinet också.
Och ni ska vara en skicklig fäktare också. Bäst i Tir Asleen.
Nej, nej. Definitivt inte bäst. Näst bäst.
Min pappa var fantastisk. Han var riddare av Galladoorn.
Madmartigan? Vi har växt upp med berättelserna om dina föräldrar.
Hur de räddade Elora Danan från Bavmorda vid Nockmaar...
Hallå där! Du skulle ju passa ugnarna, inte stirra på ädlingarna.
Tycker du att grevinnan är vacker?
- Hon med läpparna och ansiktet...? - Var inte så indiskret.
Ädlingar av riket - drottningen talar!
Det är tvåhundra månvarv sedan riddarna av Galladoorn-
besegrade Bavmordas legioner och lyfte förbannelsen från Tir Asleen.
Och under tvåhundra månvarv har vi upprätthållit en civil allians-
där vi regerat i samförstånd men bibehållit vårt självbestämmande.
Ett rike, åtskilda kungadömen.
Fram till nu.
I morgon gifter sig prins Graydon med min dotter Kit-
och förenar Tir Asleen och Galladoorn, vilket lovar oss en framtid i endräkt-
och gör oss starkare mot alla de hot vi kan ställas inför.
För bruden och brudgummen. Må de regera klokt och rättvist-
och försvara riket till den dagen då den sanna kejsarinnan Elora Danan återvänder.
Till den dagen!
Skuggan blir längre.
Endast genom hennes ljus kan vi finna vägen i mörkret.
Gaalerna... De närmar sig.
Hur är festen?
Du skulle se prinsen.
Han är en mus. Kit borde inte behöva...
Jag är stormförtjust i våra samtal, men om du inte tog med tårta - varför är du här?
Ska jag säga åt dig att inte tvinga din dotter till ett kärlekslöst äktenskap?
Du vet att jag inte har något val.
Du gifte dig med Madmartigan.
Det var inget lätt beslut, men du fattade det ändå av rätt skäl.
Allt jag har gjort har varit för att skydda dem jag älskar.
Priset är högt.
Jag är trött.
Hur länge orkar du?
Så länge jag behöver.
Jag kanske överreagerar.
Våra liv behöver ju inte förändras. Vi kan ge oss ut och rida, och...
Ballantine har lämnat in en begäran å mina vägnar.
Jag ska få träna med Ljuslegionen.
Och bli riddare av Galladoorn.
- Men de tar ju inte emot... - De gjorde ett undantag.
Deras första någonsin.
Jag måste resa söderut med kung Hastur efter bröllopet.
Efter mitt bröllop? I morgon?
Jag ville berätta tidigare, men...
Kit. Stanna.
Hördu!
Vi ska alltså gifta oss.
Knäppt, va?
Jag ser fram emot det.
Varför då? Du känner inte ens mig.
Jag är tacksam över att få tjäna riket.
- Ursäkta... - Jag lär faktiskt känna min trolovade.
Men du kan sticka vart du vill.
Vilket du redan har gjort högst tydligt.
Har du hört historien om Taramis?
Hon var prinsessa av Kashmir för tusentals år sen-
och enligt alla källor var hon den vackraste kvinnan som nånsin funnits.
Så kungen bjöd in alla riddare och prinsar att tävla om hennes hand.
Vinnarna gick vidare tills endast två återstod.
En stöddig ung riddare från Galladoorn-
och en hjälmklädd krigare från fjärran land, vars ansikte ingen hade sett.
Efter en hård kamp besegrade vår mystiske främling riddaren och tog av sig hjälmen.
Gissa vem det var?
Det var prinsessan Taramis.
Hon deltog i hemlighet för att strida för sig själv.
För sin chans att välja sin egen framtid.
- Ett par ord, syster... - Redan försökt.
Du kan väl vara till nytta.
I en tävling om min hand där vi mötte varann - skulle du vinna?
Ska jag...
-Är du rädd att göra min bror blind? - Det oroar mig lite.
Helst inte.
Du vill ju inte missa.
Du generade prinsen, du generade mig-
och visade hela salen att du är ett bortskämt barn som borde växa upp.
Jag är en fånge, dömd till ett liv jag inte har valt.
- Ingen väljer sitt liv. - Eller sin mamma.
Precis. Du skulle ha mött min.
Det är ingen fara. Jag har talat med Graydon.
Rätt schyst när man lär känna honom. Han ska prata med kungen och...
Håll dig du till att jaga flickor, och lägg dig inte i saker-
som övergår ditt förstånd och inte har med dig att göra!
Gå och lägg er. I morgon ska du be kungen och prinsen om ursäkt.
Sen ska du gifta dig med honom.
Vad håller du på med?
Tänker du skälla ut mig? Jag är rätt trött efter det där.
- Jag bad inte om din hjälp. - Du får den ändå.
För jag älskar dig trots din vinnande personlighet.
Folk älskar dig för att du är så charmig och rolig.
Men bara så länge de inte väntar sig nåt. När de börjar göra det, sticker du!
Precis som pappa.
Jag är inte han.
Jag ska ingenstans, Kit.
- Nej, det går inte... - Dove!
Jag letade just efter dig.
Säg inget.
- Det är bäst att vi inte träffas mer. - Vänta...
När jag såg dig med de där...
Jag blev ursinnig.
Och jag blev så distraherad att jag...
...brände vid mina muffins.
- Nej! - Jo! Och jag bränner aldrig vid nåt.
Då insåg jag att du, prinsen, inte kan lova bort dig till muffinsflickan-
när du har massor av grevinnor och andra slinkor som kastar sig över dig.
Men tänk om...
...om jag gjorde det?
Tänk om jag gjorde det? Om jag gav dig ett löfte?
Det är inte världens bästa frieri. Det sämsta, kanske.
Men tänk om det var... bättre?
Det skulle helt klart gå att diskutera.
- Sluta. - Du skrämde nästan ihjäl mig!
Jag ger mig av. Jag kom för att ta farväl.
- Jag vet att du är upprörd... - Det är jag inte.
Jag tänker klart för första gången.
- Att fly är inte... - Det handlar inte om giftermålet.
Eller jo, men...
Jag söker efter nånting.
Och det finns inte här.
Det finns där ute.
Bortom Barriären.
Du kommer att bli en stor riddare.
Men jag kommer klå dig ändå.
En symbol för mitt löfte till dig, bara tills jag hittar nåt mer äkta.
- Men jag har inget till dig. - Det gör inget.
Du kan bara se på mig, precis så där, under resten av mitt liv.
Det kan jag.
Det ska jag.
Barnet har ingen makt över mig. Inled ritualen.
Nej!
Sorsha... Det har börjat.
Gaalerna är på väg.
Du vet vad du ska göra.
Willow...!
Herregud!
- Om du tänker försöka avråda mig... - Jag känner dig bättre än så.
- Jag ber dig bara att vänta lite. - På vadå? Vill du följa med?
Du vet vad jag vill.
Jag vill tjäna drottningen och försvara Tir Asleen.
-Är du min vän, ber du mig inte att välja. - Går jag inte nu, klarar jag det aldrig.
Gör vad vad du vill, då. Men det finns ingen tapperhet i att fly.
Är det dimma?
Vad står på?
Dödshundarna.
Var försiktig.
Jag är alltid... relativt försiktig.
Låt vår kärlek bli din styrka.
Japp. Det tänker jag absolut göra.
Jade!
In, ers höghet!
- De anfaller. - Marodörer?
Något annat. Något värre.
Hämta min yxa, gossar.
Var är drottningen?
- Vore det svårt att avstå från nåt korkat? - Antagligen.
Håll dig bakom mig.
Kom igen!
Nej!
Mamma!
Ursäkta, jag trodde verkligen att du skulle släppa henne.
Hjälp! Hjälp henne, någon!
Hjälp...!
Airk?
Var är du?
Han var precis bakom mig.
Han stred mot häxan.
De tog honom.
Jag tror...
...att det var honom de sökte.
Jag var uppe i tornet och visste inte vad jag skulle göra.
Sen hörde jag en röst tala på pnakotiska, tror jag det var.
En varelse med enorma, flortunna vingar syntes i dimman med någon i klorna.
Den flög som en hök som har fångat en sork.
- Det här angår inte dig. - Angår inte...
Det är det enda som angår mig. Airk har blivit kidnappad!
Vi måste rädda honom!
Fint att du bryr dig om prinsen, men det här är allvarliga saker.
Allt som måste göras kommer att göras.
- Den här typen försökte stjäla en häst. - Icke!
Jag besiktigade faktiskt stallet eftersom jag oroade mig för djurens hälsotillstånd.
-Är det brottsligt att visa omsorg? - Nog!
Jag far.
Ja.
Mor, jag sa just att jag borde söka efter Airk.
Jag hörde.
- Och jag håller med. - Jaha? Okej.
Om det är drottningens beslut, erbjuder jag mig att följa med.
Pakalkadens befälhavare kan inte släppa sitt ansvar för att ge sig ut och resa.
Jag far. Jag har känt Airk sen han föddes.
Han är det närmaste en son jag har. Såvitt jag vet.
Tack.
Du är ledaren den här expeditionen behöver.
Jag med. Dit prinsessan färdas, färdas jag.
- Graydon också, i så fall. - Fast vi har nog tillräckligt med folk.
- Ska din brud resa bortom Barriären ensam? - Jag kan nog lära mig leva med det.
Thraxus Boorman...
- Du har varit bortom Barriären. - Ja, och det är ingen plats för småbarn.
Var deras guide, så förlåter jag alla dina brott.
Till och med det hos skräddaren? Det är så härligt med sammet mot...
- Till och med det. - Låt gå.
- Vi kan lika gärna släppa honom direkt! - Han sköter sitt uppdrag.
Inte för att bli benådad, och inte för min skull.
Utan för att betala en skuld till en gammal vän.
Var ska vi leta? Man kan inte spåra flygande varelser.
Och därför behöver ni en magiker.
En magiker?
Underbart. Alla magiker är ju borta.
Det finns en kvar.
En nelwyn. Han bor i en by längs floden Freen.
Och jag har en känsla av att han väntar er.
Allt han förutspådde har inträffat.
Jag trodde att om Elora Danan försvann och vi förbjöd magi-
så skulle vi kunna hålla ondskan borta.
Willow höll inte med.
Han trodde att ondskan så småningom skulle sippra in-
och den dagen skulle endast magi kunna rädda oss.
Men det kommer mer.
Det blir inte lätt att höra det här, men du måste.
Bavmordas blod och ande överlevde.
I mig, i din bror, och i dig.
Willow fick en vision att den anden skulle återvända för att förgöra Tir Asleen.
I går kväll såg jag samma sak.
Det sista Airk sa till mig var att han aldrig skulle lämna mig.
Och när han sa det, brydde jag mig inte.
- Jag är ledsen, mamma. - Jag är också ledsen.
Lova att vara försiktig.
Fienden finns både inom och utom riket.
Jag lät smida det här som en gåva inför din avfärd till Galladoorn.
En riddare är inte sin skicklighet i strid utan sina löften.
Jag hoppas att du en dag ska tycka att gåvan var välförtjänt.
Tir Asleens öde kan avgöras av om du lyckas eller misslyckas.
Jag ska inte misslyckas.
Kit är som sin far. Hon kommer aldrig sluta leta efter Airk.
Du får vara förnuftet där hon är tanklös. Jag förväntar mig en riddare i dig.
- Hur långt är det kvar till Barriären? - En dag, lite knappt.
Gränsjägarna vid Moderns port är anförda av kapten Remar, en gammal vän.
Vi kan proviantera där.
- Har du sett Moderns port? - Ja.
Och varit bortom den? Äsch, jag har säkert gjort massor som du inte har gjort.
- Jag tror att nån skuggar oss. - Det trodde jag med.
Fast man måste vara dum för att skugga oss eftersom vi kommer att dö.
Tror du det? Nån borde ha informerat mig, jag är jätterädd för att dö.
- Det och offentliga badhus... - Tyst!
Vi lämnar vägen.
De kommer. Ner!
Släpp mig!
- Nix. Absolut inte. - Jag vill rädda prinsen.
- Surt. Rid hem. - Vi är kära i varann.
- Tyvärr har Airk varit kär i ganska... - Inte på det här sättet.
Ni får tycka att jag är fånig om ni vill.
Men det vi har får man bara uppleva en gång, om man har tur.
Vi skulle göra allt för varann.
Har du nånsin stridit?
Menar du med ord?
Jag menar försvarat dig mot nån som vill skada dig.
Nej.
Har du det?
Jag kan sköta hästarna. Och nån måste ju laga mat.
-Är du bra? - Fenomenal.
- Hon får inte följa med. - Du hörde. Du vänder hem i gryningen.
- Va? - Vadå?
Det mörknar ju. Hon får återvända imorgon.
Vad kan du laga till härute?
- Du tog alltså med en flöjt? - Var det dåligt?
Mormor sa att musik är själens balsam, så...
Det här är ingen nöjesresa! Det är farligt.
Bestarna som tog Airk ger inte bara tillbaka honom.
Säg det åt honom.
Du är så naiv att det är lite rart.
Du har ju aldrig upplevt smärta, fasa eller hunger.
Därute kvittar det vems ens föräldrar är eller vad man tycker sig förtjäna.
Världen är större än du kan föreställa dig.
- Den struntar i er. - Gryta på pungråtta?
- Oj! - Fenomenal...
Det är väl en dum fråga, men vad är Barriären egentligen?
Ett kraftfält, skapat av Raziel och Cherlindrea för att skydda riket.
Det bildar en fristad för dem som vill mer än bara överleva.
Min familj var på väg mot Moderns port när vi blev angripna.
Jag var den enda som överlevde.
Det lät dystert. Men det var inte därför Barriären skapades.
Han har rätt.
Den skulle inte skydda riket. Den skapades för Elora Danans skull.
- Vad hände med henne? - Man säger att hon är död.
Men enligt profetian ska hon återvända och ena världen mot mörkret.
- Men ingen vet säkert. - Mamma vet. Och pappa visste nog också.
Jag tror att han förde henne nånstans där ingen skulle hitta henne-
och sen stannade han där med henne.
Tror du det, eller vill du tro det?
Varför skulle jag vilja tro att han valde henne framför oss?
Inte vet jag.
Kanske för att det kan vara lättare att hata dem.
Kökspigan?
Hon hade gett sig av när jag vaknade.
En natt på hårda marken råder bot på romantiska fantasier.
Hon kanske fortsatte?
Har hon inte hittat porten kommer hon inte över klyftan.
Jäklar också...
Var är alla?
Rustkammaren är orörd. Flydde de, hade de bråttom.
- De skulle aldrig lämna sin post. - Hörni...
Titta på det här.
"Vi står vid tröskeln."
"Vi blickar in i tomrummet."
"Vi vittnar om hans härlighet."
"Den Evige, världarnas helare."
"När han vaknar ur odödlighetens slummer djupt under ytan"-
"skall förebudet om lindormen komma."
- Otroligt... - Envis är hon i alla fall.
Hon lär dö på kuppen... - Hallå!
- Vad sa jag? - Du bestämmer inte över mig här ute.
- Tuff tjej. Hon får stanna. - Ingen frågade dig!
Nog! Vi har inte tid med ert käbbel. Airk har inte tid med det.
Det kvittar om ni gillar varann. Vi sitter i samma båt nu.
Och här ute, i världen bortom...
...krävs att man är vaksam varje stund, annars överlever man inte.
Marodörer!
Rid!
Är det säkert? Tack!
Just av det här skälet ville jag inte ha dig med.
Döda dem!
Varför rider ni så långsamt? De jagar oss!
Åh nej!
Herregud...
Kom igen!
Gick det bra?
Okej.
Boorman... Du skulle vara död.
Du förväxlar mig med nån annan, kompis.
Hsu-gala!
- Boorman! - Vad sysslar du med?
"Hsu-gala"?
Boorman!
Det där var otroligt. Hur fick du dem att...
Jag har aldrig sett hästar göra så. Vad betyder hsu-gala?
Ett gammalt angoriskt ord.
Det betyder "stanna"...
Jag skulle vilja be om ursäkt.
För mitt uppförande.
Det var...
Jag betedde mig väldigt barnsligt, och...
Det är lugnt.
Jag förstår att man inte vill gifta sig med en främling.
Jag var inte heller glad åt det.
Var du inte?
Jag menar, du är en väldigt vacker person.
Men jag tycker att man ska bli kär först-
innan man lovar varann att tillbringa resten av livet tillsammans.
Och hur ser du på vårt ansvar att ena riket?
En dag kommer ju du och jag att bestämma.
Då behöver vi inte göra saker på samma sätt som våra föräldrar.
-Är det verkligen rätt by? - Det är den enda byn i dalen.
Vart har alla tagit vägen?
Daikinier... Underbart, det fattades bara det.
- Vad har hänt här? - Massor. Och det kan hända er med!
Vi söker efter magikern Willow.
Grattis, ni har hittat honom.
-Är det du som är Willow? - Jajamän, det är jag det.
Men jag sysslar inte med magi mer. Jag har lagt av. Så strutta vidare.
Jag heter Kit Tanthalos. Min mor heter Sorsha. Hon skickade hit mig.
För länge sen bekämpade ni ondskans krafter och besegrade dem.
Världen behöver dig igen. Den behöver din magi.
Det är lugnt. Hon talar sanning.
Hur vet du det?
Jag läste hennes tankar.
Skämtade bara. Men visst gick du på det?
Jag läste inte dina tankar, men du ser ut som din mamma.
- Min bror Airk har tillfångatagits av... - ...Gaalerna.
Din bror lever, men är fånge hos den Förtorkade häxan.
Hon finns i Uråldriga staden på andra sidan Kluvna havet.
De fyra som kom till Tir Asleen är hennes tjänare.
Sa du "bortom Kluvna havet"?
- Okej... - Vad?
Jag har rest världen över och träffat magiska varelser-
men ingen som rest över Kluvna havet. Där tar kartorna slut.
Dit måste vi färdas. Bortom vår värld, ut i det okända.
Det är enda sättet att...
Vad tänker du...
Du borde inte vara här.
Men det är så fint att se dig, Elora.
- Sa han... - Det är ett misstag.
Jag är inte... Jag är ingen viktig.
Du är Elora Danan.
Kymerias sista blodsättling, framtida kejsarinna-
högprästinna, övermagiker av de nio rikena-
och världens sista och bästa hopp mot ondskan som vill förgöra oss alla.
Va...?
- Översättning: - Magnus Lässker Svensk Medietext