Cosa m'ha dut la nota.
Em sorprèn que vulguis veure'm després de marxar així aquella nit.
Llavors… això és una cita?
És una sorpresa.
Quan vaig venir a Mai Més, no pensava en res romàntic.
Però el nostre petó
em va obrir els ulls i ara tot ha cobrat sentit.
El Xavier em va avisar i no li vaig fer cas.
Quina ironia, no?
La ironia seria incriminar-lo
amb l'ajuda de l'autèntic Hyde.
Espera. No pensaràs…?
No penso. Ho sé.
Kinbott deu haver descobert el secret en una sessió i et va alliberar.
Per què vas matar-la? Creia que els Hydes eren lleials als amos.
Dimecres, és una bogeria.
El Dia de la Integració sabies que anava a la casa de reunió.
Et va enviar Kinbott a espiar-me?
Al Rave'N, vas sentir-me amb l'Eugene parlar sobre la cova i li ho vas dir.
Eugene deu haver-la vist cremant-la.
Et va enviar a esborrar proves.
Ho he de reconèixer, Tyler.
Ferir-te a tu mateix la nit de la mansió va ser una obra mestra de la confusió.
Para. Parles com una desequilibrada.
No soc cap monstre.
I, si creies que n'era un,
per què portar-me al bosc i enfrontar-t'hi sola?
Qui ha dit que estic sola?
Mira, no sé a quin joc malaltís estàs jugant.
- Jo toco el dos. - Resulta…
que vens amb nosaltres.
Ben tornat.
On carai soc?
On ningú pot sentir-te cridar.
- I les cadenes? - No facis preguntes ximples.
Dimecres, és de bojos. Soc un normi.
Una veritat a mitges.
La reconeixes?
Si no m'hagués distret la presència de la meva mare,
hi hauria vist la teva abans.
El teu pare es va casar amb una rareta.
Però això no em converteix en un monstre.
Segons el seu historial mèdic…
- L'has robat? - Tècnicament, ho ha fet Cosa.
Era al teu garatge. El teu pare ho guarda tot.
La depressió postpart va començar tot.
Patia un trastorn bipolar greu.
Saps que és mentida.
Era un Hyde.
I el teu pare ha viscut amb por,
sense saber mai si ho hauries heretat d'ella.
Us quedareu tots plantats mentre em fa això?
Penya, missatge de l'Enid. Thornhill s'ensuma alguna cosa.
Quant trigarà a transformar-se en… allò?
No soc el monstre.
Ho ets.
Ho vaig veure a una visió al Penell.
Tot això és per una visió que vas tenir després del nostre petó?
És una base fiable?
Dimecres, què fas?
Una tortura suau. Tranquils, no li deixaré marques.
- Dimecres, espera. - Ho dius seriosament?
Un Hyde només entén una cosa.
El dolor.
- No, Dimecres! - Dimecres!
Prou. Jo me'n vaig.
- Nosaltres també. - No.
- Ei. - Marxo.
Dimecres, no he vingut a això, jo.
- Expliquem-li tot a la Weems. - No farà res.
I el Tyler sempre té el seu pare al darrere.
Doncs estàs sola.
No em deixis aquí amb ella! T'ho suplico, si us plau!
ACADÈMIA MAI MÉS
UNA SÈRIE DE NETFLIX
Quan li faig parlar de la seva mare o d'un tema delicat, explota.
Es torna fred i distant.
És com parlar amb una altra persona.
Estic molt preocupada.
El trauma d'haver perdut la mare
pot haver-li deixat més seqüeles del que suposava.
- Digui? - Xèrif Galpin.
Tenim un problema.
Es diu Dimecres Addams.
Per a què et fa servir Kinbott, o sigui, Laurel Gates?
Dimecres, per favor.
Tyler, les parts del cos al soterrani de la mansió,
què en volia fer?
No t'entenc. Per què em fas això?
Vejam els reflexos.
- Soc aquí! - Aparta! Deixa'l caure!
Deixa'l caure!
OFICINA DEL XÈRIF
Signa aquí.
El xèrif no presenta càrrecs per segrest. Un miracle, en aquestes circumstàncies.
És clar.
Des de quan ho sap?
Perdona?
Quan li vaig donar l'urpa de la cova, ja ho sabia?
Dimecres, ja n'hi ha prou.
El Xavier Thorpe és el Hyde.
En tenim proves gràcies a tu, per això et passo aquesta.
- El Tyler també l'atacarà a vostè. - Anem-hi.
Fora.
Dimecres, espera.
Tyler! No, què fas?
He de parlar amb ella.
Era amiga meva.
Som a comissaria. Què em pot fer?
Un moment.
Què vols?
Fer-te una pregunta.
Com és la sensació?
La sensació de què?
De perdre.
Al començament,
em llevava nu,
cobert de sang,
sense saber què havia passat.
Però, amb el temps,
vaig començar a recordar…
A recordar-ho tot.
El soroll dels seus crits,
el pànic als seus ulls
i una por tan primitiva que podia tastar-la.
I era deliciosa.
No tens ni idea del que passarà.
Com a contrapartida de la no-presentació de càrrecs,
és la teva expulsió immediata de Mai Més.
Els altres no n'han tingut res a veure. Vaig actuar sola.
Per a algú que diu no tenir amics, bé que els protegeixes.
- No van atrevir-se quan calia. - Segrestar i torturar?
Me n'alegro.
¿És conscient que el Tyler ha esbudellat sis persones
i col·leccionat parts dels cossos?
D'haver-me explicat les teves sospites i no actuar sola, podíem fer-ho juntes.
Perquè la confiança i la cooperació defineixen la nostra relació.
T'admiro la capacitat de ser tu mateixa i confiar en els teus instints,
però també et fa impacient i impulsiva.
Ens has posat a mi i a l'institut en tot un atzucac.
Tyler és el Hyde!
I va incriminar el Xavier. M'ho ha confessat ell mateix!
M'agradaria creure't.
La seva mare era una rareta.
Estudiava aquí. Vostè se'n recordarà.
Era un Hyde!
Sí, la François, encantadora.
No vaig demanar com es definia!
Doni'm més temps i li demostraré que són Hydes.
No hi ha més temps
ni més negociacions, Dimecres.
Fes els teus baguls.
Els enviarem i t'acomiadaràs.
Marxaràs demà al tren de la tarda.
Sento que Mai Més no hagi fet per a tu, Dimecres.
La teva mare s'endurà una decepció.
Igual que jo.
Xavier! No sé quant de temps tenim.
Cosa s'ocupa dels guardes i les càmeres.
Què hi fas, aquí?
Sé que no ets el Hyde.
El Tyler m'ha utilitzat per incriminar-te. És el Hyde.
Com ho saps?
Una visió després d'un petó amb ell.
M'alegro que tinguessis acció mentre m'acusaven en fals.
T'havia de creure, però, com que tens un lligam psíquic amb el Hyde,
volia saber si has dibuixat
- alguna altra pista. - Que t'ajudi?
M'has destrossat la vida!
No.
Volia ser amic teu.
- Mira on som. - Això no va de nosaltres.
No, va de tu!
Amb tu al voltant, sempre pren mal algú.
Ets tòxica.
Només empitjores les coses.
- El Tyler ha anunciat una desgràcia i… - M'és igual!
Vols parar tot això? Doncs marxa.
Ves-te'n molt lluny i no tornis mai.
Ho entens?
No pot passar si no ets aquí.
Així pots salvar tothom, ho veus?
Ves-te'n.
Fot el camp!
És increïble, però trobaré a faltar els teus ulls sense vida al matí.
Res serà el mateix sense tu.
Suposo que viuràs amb la Yoko.
Deixant-me en el passat.
Mai.
I tu?
M'oblidaràs?
Enid… la marca que m'has deixat és indeleble.
Quan un arc de Sant Martí em doni nàusees o una cançó pop em destrossi l'oïda,
pensaré en tu.
Gràcies.
Suposo.
Creia que dependre d'algú era una feblesa.
Que seria inevitable decebre'm.
Al final, la decepció soc jo.
Estàs de conya?
He après moltíssim amb tu.
Una part són comportaments criminals,
però… molta gent viu la vida fingint estar per sobre del que diguin
i a tu mai t'ha importat, això.
Pot ser que tinguis un pla secret per callar la Weems?
El Xavier té raó.
La profecia no es complirà si no soc aquí.
Però em mata anar-me'n amb el Tyler campant lliure.
Si intenta el que sigui,
tenim una escola plena de gorgones, vampirs i homes llop
i l'estem esperant.
Ens n'ocuparem, t'ho prometo.
Bones notícies:
les mares de l'Eugene diuen que s'ha despertat.
Potser la Weems t'hi porti abans de l'estació.
Ja estem.
Cosa…trobaré a faltar les nostres sessions de maquillatge.
Envia'm més consells per hidratar-me.
Anem parlant, d'acord?
Fem una…?
És clar.
Nosaltres no ens abracem.
El pla no era que et fessin fora. Ho sentim.
Els Belladona han d'estar preparats per al que vindrà o morirà molta gent.
Que bé que t'agafo.
Estava regant el meu acònit i he perdut la noció del temps.
Un regal de comiat.
Un baladre blanc,
altament mortal.
També simbolitza el destí i la renovació.
Ets una noia amb molt de talent.
Segur que arribaràs lluny.
Dimecres.
Avui t'acompanyaré jo mateixa al tren.
Demano un últim favor.
Dimecres!
Eugene.
M'alegro de veure't despert.
- Diuen que has vingut molt. - Que no surti d'aquí.
Volia dir-te una cosa.
No havia d'anar al ball. Devia haver estat amb tu.
Quan la pista de ball truca, has de contestar.
- No és culpa teva, sinó del monstre. - Se'n diu un Hyde.
Encara corre lliure. No pots tornar a Mai Més.
Ni a prendre cura de les abelles.
I aquest cop fes-me cas. Creia que els Brunzinaires s'ajudaven.
Aquella nit al bosc,
algú va incendiar la cova.
Sí, la Dra. Kinbott.
Sembla increïble que ho fes ella.
No me'n recordo de res.
Només d'algú vestit de negre i les botes.
Quines botes?
Va haver-hi una explosió de llum
i, per un instant,
em va semblar que no eren negres, sinó vermelles.
Dimecres.
Creia que ja quasi series a Nova Jersey.
Deixa d'actuar, Laurel. Devia haver sabut que eres tu.
Fingir la teva mort, aconseguir feina a Mai Més,
alliberar un Hyde…
Normalment admiro una revenja ben executada,
però la teva és una mica extrema, fins i tot per a mi.
Ai, reina.
Weems tenia raó.
Necessites ajuda psiquiàtrica.
No pots deixar anar acusacions radicals sense conseqüències.
Potser són radicals, però són certes.
El Tyler m'ho ha explicat.
Al principi vaig acusar Kinbott d'alliberar-lo amb la hipnosi.
Vas emprar una droga a base de plantes, oi?
El teu pare monitorava cada raret del poble.
Et devia haver parlat del secret de la família Galpin.
Per això vas buscar el Tyler.
El vas manipular ensenyant-li què era la seva mare.
El Tyler no sabia que la veritat no el faria lliure.
Ho sento molt.
El faria esclau teu.
Tenia por, per això la cova i els grillons.
Però va anar acceptant ser el teu servidor.
Quan Kinbott s'ho ensumava, vas fer que el Tyler la matés i culpés el Xavier.
Mira, prou.
Tyler, bufó, alegra-li el dia a la mama i fes-la callar.
Per sempre.
No et fa costat.
El Tyler farà el que sigui per mi.
Recordes el que et vaig dir?
Et vaig ensenyar qui ets de debò.
El que van fer-li a la teva mare…
Els rarets et van convertir en monstre.
Si només odies els rarets, per què també mata normis?
Són peons a un tauler més gran.
Com tu, Dimecres.
Un cop més, has infravalorat la situació.
No arribaries a pujar al tren. El Tyler t'havia d'interceptar.
No he anat a l'estació.
Ha sentit prou?
El teu esclau deu ser encara a l'estació.
No compliquis això més encara, Marilyn.
Em dic Laurel!
Directora Weems!
- Enverinament amb belladona. - Un final escaient, oi?
Estàs bé?
No et transformaràs en lloba ara amb mi, no?
Hi ha lluna de sang.
Estic bé, crec.
Però això ajuda.
- Ei! Eugene, com estàs? - Has vist la Dimecres?
No, ha marxat aquesta tarda. No t'ha visitat?
Escolta, ha anat amb Weems a confrontar Thornhill,
però no tinc notícies d'elles.
Per què l'han de confrontar?
Ella és al darrere del que ha passat. Es el dolent. La dolenta.
Una persona dolenta.
Molt bé, aniré amb l'Ajax a l'hivernacle.
- Ben tornat, apicol·lega. - Què fa ell a la teva habitació?
Què…?
A poc a poc. Què ha passat?
La directora?
- Enid, què passa? - I la Dimecres?
El Tyler i Thornhill?
On?
La cripta Crackstone? Òndia!
Qui són els Belladona?
Ara t'ho explico.
Anem-hi.
Hi ha algú?
Calma, Eugene.
Aquella gorgona és imbècil.
Pot ser perillós.
Si l'Enid té raó i tenen la Dimecres, hem de trucar al xèrif.
Mama, hi he d'anar.
És la meva única amiga. Si té problemes, he d'ajudar-la.
És el codi del rusc.
Una mica déjà-vu, no trobes?
Bé, jo no ploraré com una nena petita.
Tyler, espera'm a la barca.
Això.
Fes cas a la teva ama, com a bon Hyde.
Ho he d'admetre,
el truc de metamorfosi amb Weems quasi us funciona.
Però, com deia el meu pare:
"Per imposar-te a un raret, sigues llest i sembla més raret."
La nostra família arriba fins a Joseph Crackstone.
Un llinatge d'assassins psicòtics.
Joseph Crackstone era un visionari
dedicat a protegir els normis dels rarets
fins que un dia el va matar la teva avantpassada, Goody Addams.
I, per fer-ho més insultant,
li van robar les terres per aixecar aquesta escola aberrant.
Però,
amb el pas dels segles,
la meva família ha continuat fidel a la missió de Crackstone.
El meu germà va morir per la causa.
Jo vaig seguir una altra estratègia.
La sobrenatural.
Les parts del cos són per ressuscitar Crackstone.
L'únic home que va ser a prop d'erradicar els rarets.
Els morts no tornen. Creu-me, ho he intentat.
La teva avantpassada, Goody Addams, no hi estaria d'acord.
El Llibre de les ombres. Tu el vas robar del Món dels Colons.
La Goody no en va tenir prou matant Crackstone.
Va maleir la seva ànima.
Què hi tinc a veure, jo?
Estimada Dimecres,
tu n'ets la clau.
La teva arribada a Mai Més va posar el meu pla en marxa.
La Goody va segellar Crackstone al sarcòfag amb un pany de sang.
Només el pot obrir un descendent directe.
Tu ets la clau.
Un descendent viu en una nit de lluna de sang.
Així que he esperat aquest moment
i t'he fet sentit especial
fins al moment del teu sacrifici.
Merda.
Silenci!
Santiago, què passa?
Tenim un problema, xèrif.
Ha trucat la mare de l'Eugene, espantada.
- Passa alguna cosa a Mai Més. - Ves-hi amb dos cotxes.
És que no puc.
Han punxat les rodes dels cotxes.
Totes les rodes.
Bé, vaig cap allà.
Soc de la teva sang.
T'he invocat per alliberar el món de rarets d'una vegada per sempre.
La meva venjança serà ràpida i definitiva.
La meva també.
Goody Addams.
Continues perseguint-me.
Patiràs el mateix destí que em vas llegar a mi.
Ara crema a les flames eternes de l'infern.
On pertanys.
Que dormis bé, Dimecres!
Ets d'una societat secreta i no m'ho havies explicat!
És que, ja saps,
és secreta.
La Bianca, la Davina…
I el Kent?
Fins i tot el Kent?
Se suposa que és un club exclusiu?
Llavors Thornhill és una psicòpata?
Ha matat Weems i s'ha endut la Dimecres a la cripta.
Hem de treure tothom de l'escola abans que sigui tard.
Passarà això.
- Activem l'alarma antiincendis? - El Tyler i Thornhill veurien el pànic.
I com fem que surtin?
Amb el nostre cant de sirena.
Cosa i jo buscarem la Dimecres.
Molt bé. Belladona per sempre!
De debò? Un espetec secret i tot?
Dimecres.
Vens a portar-me amb tu?
Escolta. Has de travessar el cor negre de Crackstone.
Només així desapareixerà ara i per sempre.
- Tens poca visió espectral? Em moro. - El teu collaret.
És un talismà potent.
La mare va dir que era per invocar visions.
També és un passatge per als esperits.
Em permetrà entrar dintre teu i curar-te.
Però, després, no em tornaràs a veure mai més.
L'escola et necessita, Dimecres.
Per què parem al mig del bosc?
- Localitzant la seva bestiola? - Calla.
Ei, esperi.
Ei! I jo?
Quina…?
Serà imbècil!
Anem-hi de pressa i amb calma, d'acord?
- Així, continueu. - Bianca!
Què coi passa aquí?
Estem en perill. No hi ha temps a perdre.
Seguiu-me. Vinga, més ràpid.
Mare meva.
Mare meva!
Està passant!
Cosa, em transformo!
- La Laurel ha dit que eres morta. - Ja em sento molt millor.
Ets com un escarabat.
Ara no és moment de floretes.
No acabaràs bé, tu.
Enid?
Enid!
He de tornar a l'escola.
No saps com esperava aquest moment i el que significa.
Silenci, dona!
Fuig, puix, si no, t'arrencaré la llengua d'aquesta miserable boca!
No coneguis els teus herois.
Us expurgaré de la Terra, abominacions!
Sí!
Sí! Cosa!
LOCALITZAR EL MEU FILL SENSE SENYAL
Tyler.
Fill, ets tu de veritat?
Salut, colon.
Com pot ser que el cor et bategui?
Quina bruixeria demoníaca és aquesta?
Aparta't d'ella!
No!
- Mare meva! - Estic bé. Emporta-te'ls!
- Ara mateix! - Molt bé!
Vinga, nois, som-hi!
Et faré tornar a l'infern.
Vens amb pistola i no amb espasa.
La primera bona decisió del dia.
Potser no mataré tots els rarets,
però a tu sí que et mataré, Dimecres.
Això et passa per ficar-te amb Mai Més.
Malparida.
Els Brunzinaires s'ajuden, oi?
Deixeu-me-la a mi.
- Potser truquem al xèrif? - No miris, Eugene.
Enid?
I la Dimecres?
FI?
Em costa dir-ho, però trobaré a faltar la directora Weems.
Era insuportable.
Però era dura.
I va morir pel que s'estimava de debò: aquesta escola.
Això li ho respecto molt.
Era una de nosaltres.
Amb les classes suspeses, m'has de venir a veure a San Francisco.
Et garanteixo boira i plugim quasi cada dia.
Molt temptador.
Bianca.
T'he de donar les gràcies.
L'any que ve hi ha campionat d'esgrima. No xalis per haver mort un colon fantasma.
T'han deixat anar, diuen.
Sí. Han retirat tots els càrrecs.
Escolta.
Allà, a la cel·la, vaig dir moltes… coses.
Ser amic teu és perillós,
però no conec molta gent que prendria una fletxa per mi, així que…
Benvinguda al segle XXI, Addams.
Ja té el meu número.
Molt atrevit.
No esperaràs que et truqui, oi?
No, mai.
Em conformo amb un missatge.
Saps què és un missatge, no?
Adeu, Xavier.
Per cert, tornaràs el semestre vinent?
Sí? No? Potser?
ACADÈMIA MAI MÉS
CONTACTE DESCONEGUT MISSATGE NOU
T'ESTIC VIGILANT.
El meu primer assetjador.
Potser aquestes vacances obligatòries no seran tan avorrides.
A diferència de la meva novel·la, queden caps per lligar i preguntes per contestar.
Hi ha secrets amagats als racons foscos de Jericho.
Serien la Laurel i el Tyler peons a un tauler més gran?
Es convertirà l'assetjador d'avui en el meu enemic?
Sé que el suspens us està matant.
Subtítols: Adán Cassan