Річ передав мені записку.
Я здивувався, що ти знову хочеш мене бачити після того, як утекла тоді.
То це побачення?
Це сюрприз.
Коли я приїхала в «Невермор», найменше думала про романтику.
Але коли ти мене поцілував,
ти відкрив мені очі, і раптом усе стало зрозуміло.
Ксав'є попереджав про тебе, та я не слухала.
Як іронічно, так?
Іронічно було підставити Ксав'є, і щоб помагав мені в цьому справжній гайд.
Чекай… Ти ж не думаєш…
Я не думаю. Я знаю.
Кінботт, імовірно, дізналася твій секрет на сеансі.
І вивільнила тебе.
Нащо ти її вбив?
Я думала, гайди вірні своїм господарям.
Венздей, це маячня.
У День інформування, я сказала тобі, що йду в молитовню.
Кінботт послала шпигувати за мною?
На танцях
ти підслухав нашу з Євгеном розмову про печеру в лісі й попередив Кінботт.
Євген бачив, як вона її підпалила.
Тоді відправила тебе прибирати за нею.
Мушу визнати, Тайлере.
Твоє самопоранення біля маєтку Ґейтсів було майстерним введенням в оману.
Годі. Ти знаєш, наскільки це божевільно звучить?
Я не чудовисько.
І якщо ти дійсно так думала,
нащо приводити мене в ліс і протистояти мені самій?
Хто сказав, що я сама?
Гаразд, я не розумію, що це за дурний розіграш.
-Але я йду звідси. -Власне…
ти підеш з нами.
З поверненням.
-Де я, чорт забирай? -Там, де ніхто не почує твоїх криків.
Навіщо ланцюги?
Не став дурних питань.
Венздей, це божевілля. Я нормальний.
Це лише напівправда.
Упізнаєш її?
Якби не моя мама, яка красується на цьому фото,
я б помітила твою раніше.
Твій батько закохався й одружився з ізгоєм.
Мама — ізгой. Це не робить мене чудовиськом.
Згідно з її медичною карткою…
-Ти вкрала її картку? -Формально це зробив Річ.
Знайшов у вашому гаражі. Твій батько — справжній плюшкін.
Її стан — наслідок післяпологової депресії.
У мами був біполярний розлад.
-Ми обоє знаємо, що це брехня. -Вона була гайдом.
А твій батько живе в страху,
не знаючи, чи передалося це тобі.
Ви й далі стоятимете й дивитиметеся на це?
Друзі? Енід щойно написала.
Торнгілл щось запідозрила.
Коли він уже перетвориться на ту штуку?
Я не чудовисько.
Чудовисько.
Я бачила у видінні біля «Флюгера».
Чекай, ти спираєшся на видіння після нашого поцілунку?
Хіба цьому можна довіряти?
Венздей, що ти робиш?
Трохи тортур. Не хвилюйтеся, слідів не залишиться.
-Венздей, чекай… -Ти серйозно?
Гайд розуміє лише одне.
Біль.
-Чекай! Ні, Венздей! -Венздей!
З мене досить. Я йду!
-Ми теж. -Ні.
-Чекай. -Ні, з мене годі.
Венздей, я на це не підписувалася!
-Ходімо до Вімс, усе пояснимо. -Вімс не допоможе.
А Тайлер завжди на крок попереду батька.
Тоді ти сама по собі.
Ні, не лишай мене з нею! Благаю тебе, будь ласка!
АКАДЕМІЯ «НЕВЕРМОР»
СЕРІАЛ NETFLIX
Коли я хочу поговорити про його матір абощо, він зривається,
стає холодним і відстороненим.
Я наче розмовляю з іншою людиною.
Я все більше хвилююся.
Гадаю, травма через втрату матері
позначилася на Тайлерові сильніше, ніж я підозрювала.
-Алло? -Шерифе Ґалпін.
У нас проблема.
І її звати Венздей Аддамс.
Для чого Кінботт, чи Лорел Ґейтс, використовувала тебе?
Венздей, прошу.
Тайлере, ті частини тіл у підвалі маєтку Ґейтсів,
нащо вона їх збирала?
Я не розумію. Навіщо ти це робиш?
Перевірмо твої рефлекси.
-Я тут! -Геть від мого сина! Кидай.
Кидай.
ОФІС ШЕРИФА
Підпиши тут.
Шериф не висуває звинувачень у викраденні.
Що є дивом, враховуючи обставини.
Звісно ні.
Як давно ви знаєте?
Перепрошую?
Коли я віддала вам той кіготь з печери, ви вже знали?
Венздей, досить.
Ксав'є Торп — наш гайд.
Завдяки тобі в нас є докази. Тому востаннє тобі попускаю.
-Тайлер обернеться й проти вас. -Ходімо.
Забирайся.
Венздей, чекай.
Тайлере! Ні, що ти робиш?
Я маю з нею поговорити.
Вона була моєю подругою.
Ми у відділку. Що може трапитися?
Тільки недовго.
Що ти хочеш?
Спитати дещо.
На що це схоже?
Що схоже?
Програти.
Знаєш, спочатку
я прокидався голий,
весь у крові,
не маючи гадки, що сталося.
Але з часом
я почав пригадувати
все.
Їхні крики,
паніку в їхніх очах
і страх, такий тваринний, що його можна було відчути на смак.
І цей смак був неймовірним.
Ти й гадки не маєш, що далі буде.
Компенсацією за те, що шериф Ґалпін не висунув звинувачень,
буде твоє негайне відрахування з «Невермор».
Інші не причетні до цього.
Я діяла сама.
Як на ту, хто каже, що не має друзів, ти надто їх захищаєш.
-Їм не стало духу, щоб завершити справу. -Ти про викрадення й тортури?
Маю надію.
Тайлер по-звірячому вительбушив шістьох людей,
а потім зібрав їхні частини тіл.
Прийшла б до мене зі своїми підозрами, а не брала все у свої руки,
ми б порозумілися.
Так, бо наші стосунки завжди відзначалися довірою та співпрацею.
Я захоплююся твоєю здатністю бути собою й довіряти своїм інстинктам.
Але це також робить тебе нетерплячою й імпульсивною.
Через твої дії я й школа в безвиході.
Тайлер — гайд.
І він підставив Ксав'є. Він зізнався мені в усьому!
Якби ж я могла тобі вірити.
Його мати була ізгоєм.
Вона тут вчилася, ви маєте її пам'ятати.
Вона була гайдом!
Так, Франсуаз. Чарівна жінка.
Я не питала в неї, хто вона!
Дайте мені більше часу, і я доведу, що вони гайди.
Більше часу нема,
як і угод, Венздей.
Пакуй валізи.
Ми відправимо їх, і попрощаєшся.
Завтра ти сядеш на денний потяг.
Мені шкода, що «Невермор» тобі не підійшла.
Упевнена, твоя мати буде дуже розчарована.
Як і я.
Ксав'є… Я не знаю, скільки в нас часу.
Річ відвертає охоронців і закільцьовує камери.
Що ти тут робиш?
Я знаю, ти не гайд.
Тайлер використав мене, щоб підставити тебе. Гайд — він.
Звідки ти знаєш?
Побачила у видінні, коли він мене поцілував.
Радий, що ти не сиділа без діла, поки мене облудно звинуватили.
Я мала тобі вірити.
Схоже, ти маєш екстрасенсорний зв'язок із гайдом.
Може, малював щось недавно,
-що проллє світло на це? -Хочеш допомоги?
Ти зруйнувала моє життя!
Ні. Я намагався бути тобі другом.
-І куди мене це привело? -Справа не в нас.
Справа в тобі!
Коли ти втручаєшся, страждають люди.
Ти токсична.
Ти робиш тільки гірше.
-Тайлер сказав, буде біда… -Ти вже показувала. Байдуже!
Хочеш це зупинити? Їдь звідси.
Їдь далеко й не повертайся.
Зрозуміла?
Нічого не буде, якщо тут не буде тебе.
Так ти всіх урятуєш.
Їдь.
Геть!
Я сумуватиму за твоїми моторошними очима, що будили мене вранці.
Без тебе все буде інакше.
Я припускаю, ти переїдеш до Йоко.
Залишиш мене в минулому.
Ніколи.
А ти?
Забудеш про мене?
Енід, сліди, які ти лишила в моїй душі, невитравні.
Коли мене знудить від веселки
чи почую попхіт, від якого кров з вух,
думатиму про тебе.
Дякую.
Мабуть.
Я вважала, що покладатися на інших — слабкість.
Що вони неминуче розчарують мене.
Розчаруванням виявилася я.
Ти жартуєш?
Я стільки в тебе навчилася.
Найбільше, визнаю, всілякого криміналу,
але більшість людей все життя прикидаються, що їм начхати,
а тобі завжди є діло.
Може, у тебе є якийсь підступний план, щоб обійти Вімс?
Ксав'є має рацію.
Пророцтво не здійсниться, якщо мене не буде.
Але мене вбиває, що я їду, коли Тайлер на волі.
Якщо він щось затіє,
у нас повна школа горгон, вампірів і перевертнів
напоготові.
Ми впораємося, Венздей. Обіцяю.
І наостанок,
мені написали мами Євгена. Він прокинувся вчора вночі.
Може, Вімс дозволить тобі заглянути.
Здається, усе готово.
Річ, я сумуватиму за нашими уроками макіяжу.
Не забудь і далі надсилати поради зі зволоження.
Будь на зв'язку, гаразд?
Отже, ми…
А, точно.
Ми не обіймаємося.
Ми не хотіли, щоб тебе відрахували.
Нам шкода.
Беладонці мають бути готові.
Інакше загине багато людей.
Я така рада, що спіймала тебе.
Полола аконіт і геть втратила лік часу.
Це подарунок на прощання.
Білий олеандр —
один з найсмертоносніших.
Він також символізує долю й оновлення.
Ти дуже талановита молода жінка.
Так цікаво, що ти робитимеш далі.
Венздей.
Я особисто супроводжу тебе до потягу.
Останнє побажання.
Венздей!
Євгене.
Рада, що ти нарешті опритомнів.
-Чув, ти мене провідувала. -Більше про це не згадуй.
Слухай, хотіла тобі сказати…
Не треба було мені йти на танці. Я мала бути з тобою.
Коли кличе танцмайданчик, не можна не відповісти.
-Це не твоя провина. Це все чудовисько. -Його звуть гайд.
Воно досі на свободі. Тобі не можна в «Невермор».
Навіть до бджіл не заходь.
І цього разу ти мусиш мене послухати.
Я думала, «дзижчики» мають триматися разом.
Тієї ночі в лісі
хтось підпалив ту печеру.
Так, лікарка Кінботт.
Збожеволіти, що це вона.
Я насправді нічого не пам'ятаю.
Я лише бачив, що це був хтось, убраний у чорне й ті чоботи.
Які чоботи?
Раптом усе освітилося,
і на мить
я подумав, що вони не чорні, а червоні.
Венздей.
Думала, ти вже на півдорозі до Нью-Джерсі.
Годі ламати комедію, Лорел. Я мала здогадатися, що це ти.
Симулювати свою смерть, отримати роботу в «Невермор»,
вивільнити гайда.
Зазвичай я захоплююся добре виконаною помстою.
Але це вже занадто, навіть як на мої високі стандарти.
Матінко.
Вімс мала рацію.
Тобі потрібна допомога психіатра.
Не можна кидатися звинуваченнями без наслідків.
Хай там як, але це правда.
Тайлер усе мені розповів.
Я звинуватила Кінботт у використанні гіпнозу для його вивільнення.
Та ти використала препарат рослинного походження.
Твій батько стежив за всіма ізгоями в місті.
І він розповів тобі таємницю Ґалпінів ще в дитинстві.
Тому ти націлилася на Тайлера.
Маніпулювала ним, показуючи, ким була його мати.
Але Тайлер не розумів, що правда його не звільнить.
Мені дуже шкода.
ГАЙД
Вона його уярмила.
Спочатку було страшно, і ти використала печеру й кайдани.
Але згодом він без примусу став твоїм слугою.
Кінботт наблизилася до правди. Ти змусила Тайлера вбити її й спихнути на Ксав’є.
Досить.
Тайлере, любий, порадуй маму й заткни їй рота.
Назавжди.
Він не на твоєму боці.
Тайлер зробить усе заради мене.
Пам'ятаєш, що я тобі казала?
Я показала тобі, хто ти насправді.
Те, що вони зробили з твоєю матір'ю…
Ізгої зробили з тебе чудовисько.
Якщо ти ненавидиш тільки ізгоїв, чому він вбиває і нормальних?
Вони лише пішаки в більшій грі.
Як і ти, Венздей.
Ти знову недооцінила ситуацію.
Ти не мала сісти на той потяг.
Я послала Тайлера перехопити тебе.
Я так і не потрапила на вокзал.
Почули достатньо?
Твій раб, певно, досі на станції.
Будь ласка, не ускладнюй мені завдання ще більше, Мерилін.
Моє ім'я — Лорел!
Директорко Вімс!
Отруєння беладоною.
Підхожий кінець, чи не так?
Усе добре?
Ти ж не накинешся на мене вовком?
Сьогодні повний кривавий місяць.
Зі мною все гаразд, гадаю.
Але це мені допомагає.
Привіт! Євгене, як ти?
Ти бачила Венздей?
Вона поїхала по обіді. Не заходила до тебе?
Вони з Вімс пішли до Торнгілл вивести її на чисту воду.
Відтоді я від них і писку не чув.
Навіщо їм міс Торнгілл?
Це вона стоїть за всім, що сталося.
Вона поганець… поганка.
Вона дуже погана людина.
Гаразд. Ми з Аяксом підемо перевіримо оранжерею.
-Йо. Бджолярчику, з поверненням. -Що він робить у твоїй кімнаті?
Що…
Повільніше! Що сталося?
Директорка Вімс?
-Енід, що відбувається? -Що з Венздей?
Тайлер і Торнгілл забрали її?
Куди?
У крипту Крекстоуна? Якого біса?
Хто такі беладонці?
Поясню по дорозі.
Ходімо.
Друзі?
Заспокойся, Євгене.
Той горгон — бовдур.
Це може бути небезпечно.
Якщо Енід має рацію, і Венздей забрали,
-треба викликати шерифа. -Мамо, я піду.
Венздей — моя єдина подруга, і якщо вона в біді, я маю помогти.
Кодекс вулика.
Відчуття дежавю, так?
Принаймні я не буду рюмсати як дитина.
Тайлере, іди почекай біля човна.
Так.
Слухай хазяйку, будь хорошим гайдиком.
Мушу визнати,
цей трюк із перевтіленням Вімс майже спрацював.
Але як завжди казав мій батько:
«З ізгоя треба не глузувати, його треба перемізкувати».
Наше коріння сягає аж Джозефа Крекстоуна.
І ви з родини божевільних убивць.
Джозеф Крекстоун був візіонером,
який захищав нормальних від ізгоїв,
доки його життя не перервала
твоя прародителька Ґуді Аддамс.
І наче цього замало,
вони вкрали його землю, щоб збудувати цю мерзенну школу.
Але
впродовж століть
моя родина залишалася відданою місії Крекстоуна.
Мій брат помер, служачи цій меті.
Я вирішила обрати інший підхід.
Надприродний.
Тайлер збирав ці частини тіл, щоб воскресити Крекстоуна.
Єдину людину, якій мало не вдалося знищити ізгоїв.
Мертвого не розбудиш.
Я намагалася.
Твоя прародителька Ґуді Аддамс не погодилася б.
«Книга Тіней» Ґуді.
Це ти викрала оригінал зі «Світу пілігримів».
Ґуді було не досить убити Крекстоуна.
Їй треба було проклясти і його душу.
А я тут до чого?
Моя люба Венздей,
ти — ключ.
Твій приїзд у «Невермор» привів у рух мій план.
Ґуді запечатала Крекстоуна в його саркофазі кривавим замком.
Лише хтось із її прямих нащадків може його відкрити.
Ти — ключ.
Живий нащадок у ніч кривавого місяця.
Тож я вичікувала й догоджала тобі, щоб ти відчула себе особливою,
доки ти не будеш готова до жертвоприношення.
Трясця.
Тихо!
Сантьяго, що там?
Сер, у нас проблема.
Дзвонила мама Євгена Оттінґера, в істериці.
-У «Невермор» щось відбувається. -Відправ туди кілька машин.
Річ у тім, що я не можу.
Шини на всіх наших авто пошматовані.
На кожнісінькому.
Гаразд, їду.
ДЖОЗЕФ КРЕКСТОУН
Я твоєї крові.
Я викликала тебе, щоб позбавити світ ізгоїв раз і назавжди.
Моя помста буде швидкою й справедливою.
Як і моя.
Ґуді Аддамс.
Ти переслідуєш мене досі.
Тебе спіткає та ж доля, яку ти заповіла мені.
Гори у вічному полум'ї пекла.
Де тобі й місце.
Солодких снів, Венздей!
Не віриться, що ти в таємному товаристві, а мені нічого не сказав.
Бо це ж…
таємниця.
Б'янка, Давіна…
І Кент?
Серйозно, навіть Кент тут?
Наскільки цей клуб ексклюзивний?
Отже, кажете, що Торнгілл — психопатка?
Вона вбила Вімс, а потім потягла Венздей у крипту Крекстоуна.
Треба відвести всіх у безпечне місце, поки не пізно.
Бо ось що буде.
Вмикаємо сигналізацію?
Якщо ми викличемо паніку, дізнається Тайлер чи Торнгілл. Як нам усіх витягти?
Переконаємо їх співом сирени.
Ми з Річчю пошукаємо Венздей.
Гаразд, беладонці довіку.
Серйозно, ще й таємне клацання?
Венздей.
Прийшла перевести мене на той бік?
Слухай, Крекстоуну треба проколоти його чорне серце.
Це єдиний спосіб здолати його раз і назавжди.
У тебе що, погіршився духовний зір? Я помираю.
Твоє намисто.
Це потужний талісман.
Мама казала, він викликає видіння.
Ним також можна викликати духів.
Він дозволить мені пройти крізь тебе й зцілити тебе.
Але знай, коли я це зроблю, ти мене більше не побачиш.
Ти потрібна школі, Венздей.
Чому ми зупинилися посеред лісу?
-Відстежуєте своє чудовисько? -Заткнися.
Агов, чекай.
Гей! А як же я?
Що…
Покидьок!
Рухаймося швидко, але спокійно, гаразд?
-Молодці! Не зупиняймося. -Б'янко!
Що, у біса, коїться?
Небезпека близько. Ну ж бо, не барися.
За мною. Ходіть, швидше.
Боже мій.
Боже мій!
Це відбувається!
Річ, я перевертаюся!
Лорел сказала, ти мертва.
Мені значно краще.
Ти як той тарган.
Компліменти тобі не допоможуть.
Це погано для тебе скінчиться.
Енід?
Енід!
Мені треба назад у школу!
Не висловити, як я чекала цієї миті, що це означає для моєї сім'ї.
Мовчати, жінко!
Зникни, або виріжу язик твій з жалюгідного рота твого!
Краще не знати своїх героїв.
Я зітру вашу скверну з лиця землі!
Так!
Так, Річ!
НЕМАЄ ПОКРИТТЯ
Тайлере.
Синку, це справді ти?
Здоров був, пілігриме.
Як серце твоє досі б'ється?
Що це за диявольське чаклунство?
Не чіпай її!
Ні!
-Боже мій! -Я ціла. Іди. Виведи їх звідси!
Зараз же!
Добре!
Гайда, друзі. Ходімо!
Я відправлю тебе назад у пекло.
Взяла пістолет у бій на мечах.
Перше розумне рішення за сьогодні.
Може, мені не вдасться вбити всіх ізгоїв, але принаймні я вб'ю тебе, Венздей.
Так, ось що буває, якщо зв'яжешся з «Невермор».
Стерво.
«Дзижчики» тримаються разом, так?
Далі я сама.
Може, подзвонимо шерифу?
Відвернися, Євгене.
Енід?
Де Венздей?
КІНЕЦЬ?
КІНЕЦЬ
ВА
Неприємно це визнавати, але я сумуватиму за директоркою Вімс.
Часом була як скалка в дупі.
Але вона була сильною.
І померла за єдине, що справді любила, за школу.
Я таке дуже шаную.
Вона була однією з нас.
Оскільки заняття скасовано, ти маєш приїхати до мене в Сан-Франциско.
Щоденний туман і мряка гарантовані.
Звучить спокусливо.
Б'янко.
Я маю тобі подякувати.
Наступного року змагання шпажисток.
Убивство одного пілігрима ще нічого не означає.
Я чула, ти тепер вільна людина.
Ага. Усі звинувачення знято.
Послухай.
Тоді в камері я наговорив тобі багато.
Бути твоїм другом — справа ризикована. Але
мало хто підставив би своє плече заради мене. Тож…
Ласкаво прошу у 21-е століття, Аддамс.
Мій номер уже там є.
Сміливий крок.
Ти ж не чекаєш, що я подзвоню.
Ні, нізащо.
Мене влаштує повідомлення.
Ти ж знаєш, що це таке?
Бувай, Ксав'є.
Агов, ти повернешся наступного семестру?
Так? Ні? Можливо?
АКАДЕМІЯ «НЕВЕРМОР»
НЕВІДОМИЙ НОМЕР НОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ
Я СПОСТЕРІГАЮ ЗА ТОБОЮ.
Мій перший переслідувач.
Мабуть, ці вимушені канікули будуть цікавішими, ніж я думала.
На відміну від мого роману, не кожна ниточка кудись привела,
не кожне питання має відповідь.
Таємниці досі притаїлися в темних куточках Єрихона.
Чи були Лорел Ґейтс і Тайлер лише пішаками?
Чи стане сьогоднішній переслідувач завтрашнім ворогом?
Я знаю, невідомість вас вбиває.
Переклад субтитрів: Людмила Речич