UNA SÈRIE DE NETFLIX
M'agraden els funerals.
Hi he anat des que era prou gran per llegir les esqueles.
"Déu es el nostre refugi i…"
Sé que l'assassí de l'alcalde Walker és aquí,
com si res, planejant el seu proper pas.
I pendent del que faig.
Sé que soc a prop de la veritat. Tinc totes les peces del puzle.
Ara he de fer-les encaixar.
He d'ignorar les llàgrimes i el dol fingit.
Fins ara, m'han pogut enredar i manipular,
però encara falta la jugada final.
L'assassí cometrà alguna errada
i jo estaré preparada.
Més en forma que mai, estimada protegida amb trenes.
Oncle Fètid!
CAPÍTOL IV "ÉS FUNEST QUE ENCARA NO EM CONEGUIS"
Quant fa que em segueixes?
He arribat al poble aquest matí i m'ha envaït la nostàlgia.
Tu no vas estudiar a Mai Més, oi?
No. El teu pare era l'intel·ligent.
M'hi deixava caure a veure'l.
Sovint des del sostre, amb una daga entre les dents.
- Perquè estigués a l'aguait. - És clar.
M'ha explicat el que passa per aquí.
Monstres, assassinats, caos…
Quin goig!
Li he dit que tenia feina a Boston, però que vindria a veure't.
Quina mena de feina?
De la que implica passar uns dies desapercebut.
Això és d'un amic.
Has fet un amic.
El pobre nano tornarà a casa en una bossa.
- Quin amagatall! Hi ha menjar. - Són abelles hibernant.
Som com filles per a l'Eugene.
Per això no te les pot menjar!
Saps?
Quan em mires amb aquesta desaprovació mortal,
sembles la teva mare.
Parlant de coses terrorífiques…
Saps quina mena de monstre és?
Encara no l'he sabut identificar.
Se'n diu un Hyde.
Com el del Jekyll?
Ja n'has vist algun?
I tant.
El 83, a les meves vacances a l'Institut de Malats Criminals de Zuric.
La primera lobotomia! Com els tatuatges, però, te n'has de fer més.
Parla'm del Hyde.
Olga Malacova.
Renoi. Ho tenia tot.
Era guapa, llesta i li tirava la necrofília.
Era pianista clàssica
fins que una nit es va transformar en plena sonata de Chopin.
Va matar dotze espectadors.
I tres crítics musicals.
Què va provocar-ho? O va ser voluntari?
Ni idea.
Només la veia a teràpia d'electroxoc.
Els Hydes no surten a cap llibre sobre rarets.
I Mai Més en té la millor col·lecció.
I al diari de Nathaniel Faulkner?
Abans de fundar Mai Més,
Faulkner va viatjar arreu, catalogant les comunitats de rarets.
Com ho saps, això?
Si els teus pares no es treuen les mans de sobre ara, imagina!
Una nit vaig entrar sense avisar a l'habitació del Gomez.
Diguem que no feien una guerra de coixins.
Oncle Fètid.
El diari, on és?
A la biblioteca Belladona.
El teu pare m'hi va tancar una bona temporada.
Llavors vaig trobar una caixa forta preciosa.
Esperava trobar-hi calés o joies, però el que hi havia era un diari.
Aquesta nit ens colarem a la biblioteca. Entretant, que no et vegin.
Si et troben, et repudiaré i cobraré la recompensa per la teva captura.
No n'esperaria menys.
Deixa estar les abelles!
Vaig començar la novel·la com ficció recargolada,
però la realitat l'ha convertit en una mena de mirall meu.
La visita a la mansió Gates m'ha deixat moltes preguntes.
Si Laurel Gates va morir fa 20 anys, qui dorm al seu llit?
Per què té fotos meves?
I quina connexió té amb el Hyde?
Sigui qui sigui, matarà per mantenir el secret.
La Goody va predir que la investigació seria solitària.
I la Goody no apareix quan la necessito.
Els morts són tan irritants i poc fiables com els vius.
Hola.
Perdona, em pensava que series al funeral.
Quan la terra toca la caixa, marxo.
No trobo el meu esmalt d'ungles plata lluna.
Puc mirar per si el trobo?
La Yoko organitza una festa de manicura.
Avui ja van tres cops que t'has deixat alguna cosa.
Bé,
com va tot?
La solitud fa per a mi.
Sense distraccions molestes, quasi tinc la novel·la.
Jo era una distracció molesta?
- Tenies costums molestos. - Com quins?
Les rialletes quan escrius missatges sense parar.
Millor que el martelleig mental de la teva màquina d'escriure.
- Fas petar els ullals i grunys en somnis. - Solos de violoncel de matinada?
T'apuntes a tot i després te'n queixes.
A tu t'obsessiona qualsevol cosa tètrica.
Podries gasejar un poble amb el perfum que dus.
I això sense pensar-hi gaire.
Hi surto guanyant amb una nova amiga
que no mira de posar en perill tothom qui té a prop.
Ens portem tan bé que la Yoko m'implora que sigui la seva nova companya.
Permanentment.
- No te'n privis per mi. - Gaudeix de la teva solitud.
No és solitud mentre siguis aquí.
Oncle Fètid?
Qui és l'oncle Fètid?
Què fas aquí?
Com soc un Belladona, no em cal justificar-me.
La teva excusa per rondar per aquí en plena nit?
Documentar-me.
Sobre el monstre?
T'estalviaré temps.
Aquí no en trobaràs res.
- Que oportú, oi? - Saps quin és el teu problema?
M'encantaria sentir què hi tens a dir.
No saps qui són els teus amics.
He estat del teu costat des del primer dia.
Et vaig salvar la vida.
Només jo vaig creure les teves teories.
Què en rebo a canvi? Sospites i mentides.
Molt bé. Vols sinceritat? La tindràs.
Sempre que el monstre ataca, tu hi ets. Des del Rowan, al Festival de la Collita.
El Dia de la Integració, vas arribar quan el monstre va desaparèixer,
però no el vas veure.
- La proximitat és un crim? - I els teus dibuixos malaltissos.
Has dibuixat el monstre un munt de cops, però no l'has vist mai.
O això dius. Fins i tot vas dibuixar on vivia.
L'Eugene va anar-hi…
i vas voler matar-lo perquè no revelés res.
Creus que li faria mal?
No oblidem la teva oportuna aparició després de l'atac al Tyler a la mansió.
Si soc el monstre,
perquè no t'he matat?
Per alguna raó que no entenc ni justifico, t'agrado.
Agradar-me?
Quant fa que hi ets?
Prou per sentir la tensió entre vosaltres.
Ui!
Es podria tallar amb una destral d'un botxí.
Reconeixeria el so d'aquests dits on fos.
Hola, Cosa!
Encara amb això de Kalamazoo? No va ser culpa meva.
Deies que obriries la caixa en 30 segons.
Cinc minuts més tard, encara hi érem.
Maldestra!
Prou!
Deixa'l anar.
Ensenya'm el diari.
És aquí.
L'Iggy era la mà dreta de Faulkner.
Va formar una generació de rarets.
I, darrere l'Iggy Pèl…
IGNATIUS PÈL
Puc fer una becaina o la pots obrir de pressa?
Això ja s'assembla molt a Kalamazoo.
Tens una barraca collonuda!
Has aconseguit una habitació individual?
Soc massa tòxica per a la meva antiga companya.
Aquí està.
"Els Hydes són artistes per naturalesa, però temperamentals i venjatius."
"Mutant, un Hyde resta latent fins a un esdeveniment traumàtic
o bé provocat per inducció química o hipnosi.
Això li causa una connexió amb el seu llibertador,
a qui la criatura veu com el seu amo.
Es converteix en una eina per al que sigui que l'amo pretengui."
Algú que vulgui alliberar un Hyde és un psicòpata de nivell.
Llavors no busco un assassí, sinó dos.
El monstre i el seu amo.
No et volia espantar.
Estava amb la novel·la.
L'Enid ha demanat quedar-se amb la Yoko el que queda de curs.
Ah, sí?
Quan hi ha un conflicte,
m'agrada sentir les dues parts sobre el que ha passat.
Éreu com carn i ungla.
L'ungla pot acabar destrossant la carn. Ho he vist amb gaudi.
Pots negar-ho tant com vulguis, però sé que l'Enid t'importa.
I, admetem-ho, ella t'ha aportat una espurna de tendresa.
Tranquil·la, una espurna de res.
Quasi ningú s'hi fixaria, però jo me n'he adonat.
Viure a una residència
inclou fer-te amiga d'algú amb qui fora no connectaries,
i aquestes amistats sovint creen lligams per a tota la vida.
Preferiria una corda.
¿Tan difícil és per a tu admetre que has fet una amiga
i que ara la trobes a faltar?
Sobreviuré sola.
Com sempre.
En aquest cas, li portaré els papers a la directora Weems.
Oncle Fètid?
Ei! Ser un llop solitari té els seus avantatges.
Vius segons les teves regles i fas el que vols.
Mira'm a mi!
Hola. Hem de parlar.
No, ara mateix.
Sí, sé on és.
Molt bé, hi seré d'aquí a vint minuts.
D'acord. Fins ara.
Amb qui parlaves?
- No n'has de fe res, tu. - Sé el que ets, Xavier.
Pots fotre el camp?
Localitzador col·locat?
Tu confia en l'oncle Fètid.
Molt bé. A la carretera.
PATRULLA CANINA DE LA PENNY!
Què? Una adquisició d'última hora.
PASSEIG DE GOSSOS
Ja em coneixes. M'agrada viatjar d'incògnit.
Vinga, arrenquem!
Ei! Què era tan urgent?
Què ha passat?
- He somiat amb vostè i es moria. - Puja al cotxe.
Directora Weems, he de parlar-li de la Dra. Kinbott.
Dimecres. Estàvem parlant de tu.
Qui parla del diable…
A prop la té.
M'ha presentat el teu informe.
L'he de signar abans d'enviar-lo al tribunal.
Quin és el veredicte, doctora? Estic curada?
Al jutge del tribunal no li farà tanta gràcia com a tu.
Li he explicat a la Dra. Kinbott
que darrerament has fet alguns passos importants
per adaptar-te a la família de Mai Més.
Sí.
Ja soc a la fase de la mitja abraçada.
He llegit sobre la hipnoteràpia.
Podria funcionar per alliberar el meu interior.
Hi creu?
Sí, molt.
Celebro aquest entusiasme en aprendre sobre tu.
Tenim sessió el dilluns.
Podrem començar.
Què era això tan urgent que havies de dir?
Pot esperar.
Si em disculpen,
tinc deures per acabar.
CAFÈ I PASTISSERIA PENELL
Kinbott ha de ser l'ama del Xavier.
Un Hyde resta latent fins a un trauma
o fins a induir-lo químicament o per hipnosi.
M'escoltes?
Sabia que era un Hyde i hi ha emprat la hipnoteràpia.
Per això les sessions secretes.
Crec que el noi de la barra m'ha clissat.
Sí. Ve cap aquí.
- Li faré un cadenat romanès. Cobreix-me. - Tranquil. No està interessat en tu.
T'he fet un quàdruple. Convida la casa.
Òndia! Gràcies, nano.
Vull més d'aquesta meravella.
Tyler, el meu oncle Fètid.
Hola, encantat de…
És el…?
Se'n diu un Hyde.
És com el d'aquella nit.
Tens instruccions del teu pare per no apropar-te a mi.
Ell no hi és i és la meva pausa.
A un Hyde l'ha d'alliberar algú, el seu amo.
Hòstia.
Tyler.
Què et vaig dir?
Que consti que no s'ha apropat ella.
Jo m'hi he assegut al costat.
Molt bé.
Estic penjant-los pel poble. És un lladre de bancs perillós.
- No l'heu vist, oi? - No.
Sembla difícil no fixar-s'hi.
El penjaré al tauler d'anuncis.
No val la pena dir res.
Gràcies, però no calia.
Tens una família molt… acolorida.
Quina ironia. Fètid n'és l'ovella negra. És inofensiu.
Què dius de la nostra cita pendent?
- Entre el monstre i el meu oncle… - Res.
Després del que va passar, m'ho deus.
No puc sortir del campus. Em vigilen.
No et caldrà.
Vindré jo.
Cripta Crackstone, a les nou.
No la trobo a faltar.
Els amics són un punt feble que es pot explotar, una debilitat.
T'encarregaràs de vigilar el diari.
Tornaré tan aviat com pugui.
No és una cita.
És un detall per quasi haver-lo esbudellat.
Vigila el diari.
L'última sorpresa que em van fer aquí no va sortir molt bé.
Amb aquesta no acabaràs inconscient.
Però has de tancar els ulls.
De debò?
Per desgràcia.
Només ho faig perquè t'ho dec.
Molt bé. Compte amb els peus.
Espera aquí i tanca els ulls.
Molt bé.
Calma. Aquí.
Un segon.
Molt bé, ja pots obrir els ulls.
Què? No t'havien organitzat mai un pícnic a dins d'una cripta?
T'agraden les pel·lis de por?
Aquesta t'horroritzarà.
UNA ROSSA MOLT LEGAL
REINA DEL BALL
És la moto del sospitós, sens dubte.
Tan estrafolària com ell.
No pot haver anat molt lluny a peu. Registreu tot això.
Jo miraré pel llac.
Ha estat una tortura.
Gràcies.
No m'odiïs per això.
T'ho diré i prou.
M'agradaria ser més que amics.
Treu-t'ho del cap.
No ho facis. Menysprear els meus sentiments.
No soc bona amiga. Més que amiga, ni pensar-ho.
T'ignoraré, et trencaré el cor i anteposaré sempre els meus interessos.
Tu intenta fer-me canviar d'idees, però no et funcionarà.
Quasi et mato.
Vaig sobreviure.
- Sort del principiant. - Aguanto molt.
T'estàs equivocant.
Probablement.
Segur.
Què carai?
Tyler.
Pare? Què hi fas, aquí?
El vigilant ha trobat una moto
que pot ser la que va robar el lladre de bancs.
Falta una canoa. Pot haver-se amagat a l'illa del Corb.
No us preguntaré què és això, però jo no us he vist aquí dins.
Entesos?
Increïble. Anem-hi.
El diari.
Cosa?
Cosa!
Fètid? Fètid, auxili!
- Auxili! Cosa no es mou! L'han apunyalat. - Posa-la a la taula!
Vinga, Cosa.
Ja se n'ha anat, Dimecres.
Encara no. Cosa.
No sé si em sents.
Si et mors, et mato.
Un altre cop.
Vinga, un altre cop!
Ens pensàvem que no obriries més panys, col·lega!
Qui t'ha fet això?
Un ganivet per l'esquena. Covards.
T'ho prometo: qui t'ho hagi fet patirà.
Serà lent,
llarg
i terriblement dolorós.
La cosiré.
Han trobat la moto. El xèrif no deu ser lluny, has de marxar.
La pròxima vegada, roba alguna cosa més discreta.
Quina gràcia té?
Bé, aquesta nit no sortiré d'aquí.
Vigilaré el pacient i tocaré el dos al matí.
Fins al teu acte de processament o alguna reunió familiar.
Ets la meva favorita.
Digues-li-ho al Pugsley.
Li crearà un complex.
Suposo que no ha estat una malifeta qualsevol.
Qui hi hagi entrat ha robat el diari de Nathaniel Faulkner.
És a una caixa forta a la biblioteca Belladona.
Llavors coneix el diari,
així que també sabrà que el nostre monstre és un Hyde.
Gràcies, Sra. Thornhill. Me n'encarrego jo.
És clar. Si em necessita, seré al vestíbul.
Faulkner va passar-se anys estudiant els Hydes.
Volia determinar si eren assassins salvatges
o si eren conscients del que feien.
Què va concloure?
Un Hyde el va matar abans de concloure res.
Es va investigar més, però els Hydes eren massa impredictibles i violents.
Van ser expulsats de Mai Més fa 30 anys.
Vostè sabia que el monstre era un Hyde. Per què no li ho va dir al xèrif?
Perquè seria la fi de Mai Més. Per sempre més.
Ens tancarien. I no passarà mentre jo sigui aquí.
Però no soc l'única amb informació.
- Si sospites d'algú, m'ho has de dir. - Per què?
Només em posa traves i em fa llum de gas.
Li és igual que mori gent mentre mantingui la seva reputació.
Protegeixo la família de Mai Més, que la inclou a vostè, senyoreta Addams.
Vine amb mi.
Tinc informació sobre l'assassinat de l'alcalde.
Ho he trobat a l'ordinador del meu pare. Intentava localitzar algú.
Laurel Gates? Va començar el Dia de la Integració.
Potser la va reconèixer.
La policia britànica la va declarar ofegada,
però no va trobar mai el cos.
Una milionària de 90 anys va comprar la mansió fa un any.
Va morir de sobte i va deixar-li tot a la seva cuidadora, Teresa L. Glau.
És un anagrama de Laurel Gates.
La Laurel compra la casa en secret i torna a Jericho com algú altre.
Per què?
Per venjar-se de qui culpa de l'infortuni familiar.
El teu pare,
el forense,
els meus pares
i, sobretot, Mai Més.
I què hi pinta, el monstre?
És un Hyde a les ordres de la Laurel.
Ella el controla.
Saps qui és la Laurel, oi?
Dimecres, la nostra sessió no era avui.
Vull tornar-li una cosa.
Era al seu antic dormitori.
Sé que és la Laurel Gates i que ha tornat a Jericho buscant revenja.
L'alcalde també ho sabia i el va matar.
¿Qui millor per colar-se a l'hospital
que una psicòloga que visita un altre pacient?
No m'estàs acusant de matar l'alcalde, oi?
Van ser les roses que va deixar-li a l'Eugene.
Són com les que hi havia al seu antic llit.
No tinc la més remota idea del que dius.
Només això explicaria que una psicòloga prestigiosa
vingués a parar a un lloc insubstancial com Jericho.
Endinsar-se a la ment de joves rarets amb problemes
fins a poder manipular-ne algun per a la seva revenja.
Saps què?
No puc perdre el temps amb les teves fantasies.
- Tinc una emergència d'un pacient. - Qui? El Xavier?
Ho sé tot sobre les sessions secretes al seu cotxe.
I sobre la cova on ha estat alliberant-ne el Hyde.
Estàs molt equivocada.
Un Hyde és violent i impredictible, sap?
Vol acabar amb el Xavier abans que es rebel·li?
Dimecres, necessites ajuda. Més de la que et puc oferir.
Truca al Xavier, ara?
Al jutge Reynolds.
Li recomanaré que t'internin a un psiquiàtric juvenil.
Per favor. Controlaria un lloc així en una setmana.
S'ha acabat, Laurel.
Directora Weems, soc la Valerie Kinbott. La Dimecres ha vingut a la consulta.
No sabia que tinguessin sessió.
No en teníem, i s'ha mostrat totalment irracional.
Dra. Kinbott?
HOSPITAL GENERAL DE JERICHO URGÈNCIES
Ha mort.
La Dr. Kinbott és morta.
Això s'ha d'acabar.
Mira, no pots entrar sense avisar.
Aplica-t'ho a tu mateix.
Era a la meva habitació. Te'l vas deixar dintre de Cosa.
Quant fa que et veus amb Kinbott?
M'has estat…?
Quina ximpleria, és clar que sí. M'has estat espiant, oi?
Perquè soc el dolent de la teva fantasia.
Per al meu pare, la meva salut mental és un problema de relacions públiques.
No vol el seu fill amb problemes a les revistes.
No he estat a l'habitació.
Creu-me o no,
m'és igual.
Els teus quadres han millorat.
Aquest és el que més m'agrada.
Sembla molt autèntic.
- Què vols? - Les faig jo, les preguntes.
Per què tens aquí l'inhalador del Rowan?
I les ulleres de l'Eugene?
O les fotos que em vas fer d'amagat.
- Jo no… - O la teva última adquisició.
El collaret de Kinbott.
- Algú em vol incriminar! - Quiet!
Deixa anar el ganivet. De genolls.
Emmanilleu-lo.
- Pots guardar silenci. - Què?
Tot el que diguis serà emprat al tribunal.
Tens dret a un advocat.
Si no el pots pagar, en tindràs un d'ofici.
Gràcies per l'ajuda, Addams.
Tu! M'has incriminat tu!
És un parany. Devia haver deixat que el Rowan et matés.
Hola.
Has tornat.
Me'n vaig uns dies i destrossen l'habitació
i quasi maten a Cosa. Algú ha de cuidar-vos a les dues.
- Ja no viuràs amb la Yoko? - La Yoko és genial.
Però he decidit que havia de posar límits.
Ves al gra.
La Dimecres Addams posant-se tova?
Mai.
Més aviat, evolucionant.
Bé, de gra en gra.
Què t'ha fet tornar?
Que fem un bon equip. No sé per què, però és així.
És una mena d'amistat anòmala.
Tot el que vas dir de mi és veritat.
Però no me n'avergonyeixo.
Ja no.
Soc com soc.
Cosa et trobava a faltar.
Jo també.
Sento això del Xavier.
Jo no. És un assassí i un mentider.
A més, no hi ha res millor que saber que tenies raó.
Poder compartir-ho amb algú.
Cosa pot haver mencionat la teva cita amb el Tyler. Com va anar?
Ens van interrompre.
Doncs diria que avui tanca ell el cafè…
Estem tancats.
Haver tancat la porta.
Hi ha gent d'allò més estranya.
El meu pare m'ha explicat això del Xavier.
De bojos.
I semblava tan normal.
Per ser un raret, és clar.
La qüestió és
que m'ha fet repensar algunes coses.
Per exemple?
En qui puc confiar.
Estàs llesta per ser més que amics?
Ei!
Et trobes bé?
Me n'he d'anar.
Què?
Què ha passat?
Dimecres!
Naturalment el meu primer petó és amb un monstre psicòtic assassí.
El meu tipus de noi.
Subtítols: Adán Cassan