СЕРІАЛ NETFLIX
Обожнюю похорони.
Заявляюся із самого дитинства, відколи почала читати некрологи.
«Бог дає нам притулок і силу…»
Мера Вокера вбили, і я знаю, що вбивця тут,
стоїть невинно серед нас, замишляючи наступний крок.
І стежить за всім, що я роблю.
Я знаю, що наблизилася до правди.
Усі клаптики пазла в мене.
Треба його лише зібрати.
Я мушу не зважати на сльози й маски скорботи.
Досі мене переважали й перегравали,
але фінал гри ще попереду.
Вбивця припуститься помилки,
і я буду готова.
Така ж метка, як завжди, моя люба протеже з кісками.
Дядько Фестер.
РОЗДІЛ VII «ТВОЯ СКОРБОТА, ЯКЩО ТИ МЕНЕ ЩЕ НЕ ЗНАЄШ»
Як давно ти за мною стежиш?
Зранку прикотив у місто, і мене захлеснула хвиля ностальгії.
Ти ж не ходив у «Невермор».
Не ходив. Мізки дісталися твоєму татові.
Та я падав йому як сніг на голову. Зазвичай зі стелі з кинджалом у зубах.
-Щоб тримати його в тонусі. -Звісно.
Він ввів мене в курс справ.
Чудовиська, вбивство, хаос.
Як весело!
Сказав йому, що маю роботу в Бостоні, але тебе провідуватиму.
Яку роботу?
Таку, що мені треба пересидіти десь кілька днів.
Це місце належить другові.
Ти завела собі друга.
Бідолаха повернеться додому в мішку для трупа.
-Люблю схованки із закусками. -Бджоли в стані гібернації.
Вони Євгенові як діти.
Тобто їсти їх не можна!
Знаєш,
коли ти так осудливо на мене дивишся, ти нагадуєш мені свою матір.
До речі про жахіття…
Знаєш, з яким чудовиськом маєш справу?
Мені не вдалося його ідентифікувати.
-Це гайд. -Як доктор Джекіл і містер Гайд?
Ти вже бачив таке?
О так.
У 1983-у, під час відпустки в Цюрихському інституті божевільних злочинців.
Перша лоботомія.
Знаєш, лоботомія як татуювання: однієї завжди мало.
Розкажи про гайда.
Ольга Малакова.
Боже. У неї було все.
Краса, розум і схильність до некрофілії.
Ольга була піаністкою-концертанткою,
доки одного вечора не перетворилася посеред сонати Шопена.
Перебила десяток глядачів.
І трьох музичних критиків.
Що її спровокувало? Чи вона сама змінилася?
Гадки не маю.
Бачив її лише на груповій шоковій терапії.
У жодній книжці про ізгоїв гайди не згадуються.
А «Невермор» славиться найкращим зібранням.
Заглянь у щоденник Натаніеля Фолкнера.
Перш ніж заснувати школу,
Фолкнер подорожував світом, каталогізуючи спільноти ізгоїв.
Звідки ти знаєш?
Думаєш, твої батьки не можуть відклеїтися лише зараз? Ой вей.
Якось уночі я з'явився без попередження в кімнаті Ґомеса.
Скажімо так, я завадив не бійці з подушками.
Дядьку Фестере.
Щоденник, де він?
Бібліотека Товариства беладони.
Твій тато припхав мене туди й наказав облаштовуватися.
Там я знайшов один хитромудрий сейфик.
Сподівався, у ньому гроші чи коштовності, але натомість знайшов щоденник.
Увечері прокрадемося до бібліотеки.
А поки не висовуйся.
Якщо тебе розкриють,
я відречуся від тебе й візьму винагороду за твоє затримання.
На менше я й не розраховую.
Бджіл облиш.
Мій роман почався як заплутана художня вигадка,
але реальність зробила з нього моє персональне дзеркало.
Мій візит до маєтку Ґейтсів породив так багато питань.
Якщо Лорел померла 20 років тому, тоді хто спить у її кімнаті?
Навіщо йому мої знімки?
Як він пов'язаний із цим гайдом?
Хто б це не був, він готовий вбивати, щоб зберегти таємницю.
Ґуді передбачала, що я залишуся сама в пошуку відповідей.
Звісно, Ґуді ніде нема, коли вона мені потрібна.
Мертві можуть бути такими ж прикрими й ненадійними, як живі.
Привіт.
Вибач, думала, ти досі на прощанні з мером.
Щойно земля торкнеться труни, я звалюю.
Не можу знайти мого сріблястого лаку для нігтів.
Можна я пошукаю?
Йоко влаштовує манікюр-педикюр для команди.
Це вже втретє за добу ти щось забуваєш.
То…
як у тебе справи?
Самотність мені підходить.
Без постійного відволікання я майже закінчила роман.
Я тебе постійно відволікала?
-І ці твої погані звички. -Які?
Ти гигикаєш, коли переписуєшся, що робиш цілодобово.
Хоч мігрені нема, як від вистукування на друкарській машинці.
-Коли не скрегочеш іклами, гарчиш уві сні. -А твоя нічна гра на віолончелі?
У тебе надто багато гуртків, на які ти скаржишся.
А ти одержима жахіттями й мерлятиною.
Ти так пахтишся, що могла б отруїти ціле село.
Це лише перше, що спадає на думку.
Пощастило мені з новою подругою,
яка не ставить життя всіх, з ким спілкується, під загрозу.
У нас із Йоко стільки спільного, що вона благає мене поселитися до неї.
Остаточно.
-Я тебе не тримаю. -Насолоджуйся самотністю, Венздей.
Якщо ти досі тут, це не самотність.
Дядьку Фестере?
Хто такий дядько Фестер?
Що ти тут робиш?
Я беладонець і не мушу нічого пояснювати.
Чому ти тут вештаєшся посеред ночі?
Дослідження.
Про чудовисько?
Збережу твій час.
Тут нічого підхожого немає.
Хіба не зручно?
Знаєш, у чому твоя біда?
Хочу почути це проникливе спостереження.
Ти не знаєш, хто тобі друг.
Я з першого дня на твоєму боці.
Я врятував тобі життя.
Вірив у твої теорії, коли ніхто не вірив.
Що я отримую натомість? Лише підозри й брехню.
Гаразд. Хочеш відвертості? Ось тобі.
Ти був при кожному нападі чудовиська.
Починаючи з Рована на святі врожаю.
У День інформування
ти прийшов за кілька хвилин після його зникнення,
та кажеш, що його не бачив.
Не знав, що це злочин.
Твоя одержимість малюванням.
Ти малював чудовисько десятки разів, але ніколи його не бачив.
Принаймні так кажеш. Навіть його житло намалював.
Коли Євген пішов його дослідити,
ти спробував його вбити, щоб він не розкрив секрет.
Гадаєш, я б скривдив Євгена?
Не забуваймо про твою «вчасну» появу після нападу на Тайлера біля дому Ґейтсів.
Якщо я чудовисько,
чому не вбив тебе?
З якоїсь причини, якої я не можу осягнути, я тобі подобаюся.
Подобаєшся за що?
Як давно ти там чатував?
Досить довго, щоб відчути напругу між вами.
Отакої!
Серйозно, її можна було різати сокирою ката.
Я б упізнав цей стукіт пальців усюди.
Привіт, Річ.
Ти ж не сердишся через роботу в Каламазу. Я не винен.
Ти казав, що зламаєш той сейф за 30 секунд.
Через п'ять хвилин ми не зрушили з місця. Ти криворукий.
Годі.
Відпусти його.
Покажи щоденник.
Ми прийшли.
Іґґі був правою рукою Фолкнера,
виховав покоління беладонців.
А за Іґґі Іттом…
Можна подрімати, чи ти швидко його зламаєш?
Це якесь повторення Каламазу.
Гарні хати.
Як ти роздобула собі одиничку?
Сусідка не витримала моєї токсичної особистості.
Ось.
Фолкнер описує гайдів як митців,
та характер у них мстивий.
Гайд-мутант дрімає, доки його не вивільнить травматична подія,
хімічний подразник або гіпноз.
Ця дія прив'язує гайда до його визволителя,
якого створіння вважає господарем.
Він охоче виконує будь-які вказівки,
які пропонує новий хазяїн.
Кожен, хто забажає звільнити гайда — цілковитий маніяк.
Тобто я шукаю не одного вбивцю, а двох.
Чудовисько і його хазяїна.
Я не хотіла тебе налякати.
Я працювала над романом.
Енід попросила переселити її до Йоко до кінця навчального року.
Справді?
Якщо стається сварка,
я хочу почути думки обох дівчат про те, що трапилося.
Ви були нерозлучні, як дві злодюжки.
І злодії обертаються одне проти одного. Бачила на власні очі.
Хай там що, але ми обидві знаємо, що Енід тобі небайдужа.
Маєш визнати, їй вдалося пробудити в тобі трішки тепла.
Не хвилюйся. Зовсім трохи.
Пересічним оком розгледіти важко, але я помітила.
Життя в гуртожитку —
це дружба з людьми, з якими зазвичай не спілкуєшся.
І ці стосунки часто тривають все життя.
Краще купити мотузку.
Справді так важко визнати, що в тебе з'явилася подруга,
і тепер, коли вона пішла, тобі її бракуватиме?
Я виживу сама.
Як завжди.
Якщо таке твоє рішення, я надішлю заяви директорці Вімс.
Дядьку Фестере?
Ку-ку! Бути самотнім вовком вигідно.
Живеш за власними правилами, робиш, що хочеш.
Лише поглянь на мене.
Привіт. Треба поговорити.
Ні, просто зараз.
Так, я знаю, де це.
Гаразд, зустрінемося там за 20 хвилин.
Добре. Бувай.
З ким ти говорив?
-Це тебе не стосується. -Я знаю, хто ти, Ксав'є.
Можеш триматися від мене подалі?
Встановив датчик?
Не хвилюйся. Дядько Фестер про все подбав.
Добре. В дорогу.
ЩЕНЯЧИЙ ПАТРУЛЬ ПЕННІ!
Що?
Підібрав по дорозі з міста.
Ти мене знаєш: я люблю подорожувати інкогніто.
Гайда, вирушаймо!
Агов! Чому так терміново?
Що сталося?
Мені приснилося, що ти померла.
Сідай у машину.
Директорко Вімс, треба поговорити про лікарку Кінботт.
Венздей. Ми щойно тебе згадували.
Про вовка промовка.
А вовк у хату.
Обговорювали твою оцінку.
Треба підписати, перш ніж вона передасть її до суду.
Який вердикт, пані лікарко? Я вилікувалася?
Рада, що тобі так весело, бо призначеному судді не буде.
Я пояснила лікарці,
що віднедавна ти робиш маленькі, але важливі кроки
на шляху до злиття з твоєю родиною в «Невермор».
Так.
Гадаю, я вже досягла стадії напівобіймів.
Я читала про гіпнотерапію.
Вона може вивільнити мою внутрішню Венздей.
Ви прихильниця?
Так, і палка.
Я вітаю твою готовність зануритися в себе.
Побачимося в понеділок.
Тоді й почнемо.
Що ти так хотіла обговорити, Венздей?
Це почекає.
А зараз пробачте,
мушу завершити домашню роботу.
КАФЕ-ПЕКАРНЯ «ФЛЮГЕР» ЄРИХОН, ВЕРМОНТ
Кінботт, певно, хазяйка Ксав'є.
Гайда вивільняє травматична подія,
хімічний подразник або гіпноз.
Ти слухаєш?
Вона зрозуміла, хто він, і використала гіпнотерапію.
Це пояснює їхні таємні сеанси.
Гадаю, хлопець за прилавком мене засік.
Так. Він іде сюди. Застосую румунський задушливий прийом.
-Прикрий. -Тихо.
Його цікавиш не ти.
Зробив тобі почетвірне. Пригощаю.
О, дякую, хлопче.
Ця штука теж скінчилася.
Тайлере, це мій дядько Фестер.
Привіт, приємно…
Це…
Це називається гайд.
Овва, це воно. Воно було тієї ночі.
Твій батько чітко наказав тобі не наближатися до мене.
Ага, тата тут нема, і в мене перерва.
Ну, гайда має хтось вивільнити. Господар.
Чорт забирай.
Тайлере.
Що я сказав?
Венздей намагалася тримати дистанцію. Це я підсів до неї.
Гаразд.
Розвішую їх по місту.
Підозрюваний у пограбуванні банку. Дійсно покидьок.
-Ви ж його не бачили? -Ні.
Його було б важко не помітити.
Прикріплю на дошці оголошень.
Який сенс розводитися?
Дякую. Але ти не мусив.
Так, твоя сім'я дуже… барвиста.
Яка іронія. Фестер — чорна вівця.
Він нешкідливий.
Отже, перенесімо побачення…
-Із чудовиськом і дядьком… -Жодних відмовок.
Враховуючи те, що сталося, ти моя боржниця.
Я не можу вислизнути з кампуса. За мною стежать.
Тобі не доведеться.
Я прийду до тебе. Дев'ята вечора, крипта Крекстоуна.
Я за нею не сумую.
Друзі — це зобов'язання, і їх можна використати. Це слабкість.
Охороняй щоденник, поки мене нема.
Я повернуся, щойно зможу.
Це не побачення.
Це віддяка за те, що його ледве не вительбушили.
Стережи щоденник!
Востаннє, коли мені влаштували тут сюрприз, усе пішло не за планом.
Гарантую, від мого сюрпризу ти не зомлієш.
Але ти мусиш заплющити очі.
Ти серйозно?
На жаль.
Роблю це лише тому, що винна тобі.
Добре. Іди обережно.
Почекай тут. Заплющ очі.
Добре.
Спокійно. Ось тут.
Секунду.
Гаразд, можеш розплющити очі.
Що? Тебе раніше ніхто не водив на пікнік у склепі?
Як ти ставишся до фільмів жахів?
Зараз ти злякаєшся.
БІЛЯВКА В ЗАКОНІ
КОРОЛЕВА БАЛУ
Це велосипед нашого підозрюваного.
Такий же дивний, як і він сам.
Він не міг далеко зайти. Тож розділіться, хлопці.
Піду перевірю біля озера.
Це були тортури.
Дякую.
Гаразд, не ненавидь мене.
Я візьму й скажу це…
Я хочу більше ніж дружбу.
Перехочеш.
Не роби цього.
Не нехтуй моїми почуттями.
Я погана подруга, уже не кажучи про щось більше.
Я ігноруватиму, топтатиму твої почуття й ставитиму свої потреби на перше місце.
Можеш і далі мене відштовхувати. У тебе нічого не вийде.
Я мало не вбила тебе.
Я вижив.
-Початківцям щастить. -Я не слабак.
Ти робиш помилку.
Можливо.
Точно.
Якого біса?
Тайлере.
Тату? Що ти тут робиш?
Завгосп знайшов мотоцикл біля озера.
За описом такий же вкрав грабіжник.
Пропало каное. Я думаю, він заліг на острові Рейвен.
Навіть не питатиму, що це таке, але я вас не бачив.
Зрозуміло?
Неймовірно. Ходіть.
Щоденник…
Річ?
Річ…
Фестере? Фестере, допоможи!
Допоможи! Річ не рухається.
-Його прокололи! -Поклади його на стіл!
Ну ж бо, Річ.
Його більше нема, Венздей.
Ні, це не так. Річ.
Якщо ти мене чуєш…
Якщо ти помреш, я тебе прикінчу.
Ще раз.
Зараз! Ще раз, будь ласка!
Ми вже вирішили, що ти зламав свій останній замок.
Хто це зробив?
Ніж у спину. Боягузи.
Обіцяю, хто б це не зробив, мучитиметься.
І це буде повільно,
довго
й пекельно боляче.
Я зашию його.
Вони знайшли твій мотоцикл, тож от-от з'явиться шериф. Тобі треба йти.
Може, наступного разу вкрадеш щось менш помітне.
І що в цьому веселого?
Гаразд. Я пересиджу тут ніч,
нагляну за пацієнтом і зранку накиваю п'ятами.
Побачимося на твоєму суді чи наступному возз'єднанні сім'ї.
Ти завжди будеш моєю улюбленицею.
Не забудь сказати це Паґслі.
Він виросте закомплексованим.
Гадаю, це не якийсь розіграш.
Той, хто обшукав кімнату, вкрав щоденник Натаніеля Фолкнера.
Він має бути замкнений у бібліотеці беладонців.
Ви знаєте про щоденник,
а отже, і про чудовисько, яке зветься гайдом.
Дякую, міс Торнгілл. Я сама з цим розберуся.
Звісно, якщо вам щось знадобиться, я буду в холі.
Фолкнер багато років вивчав гайдів.
З'ясувати, чи вони просто бездумні вбивці,
чи свідомі своїх учинків.
Який його висновок?
Його вбив гайд, перш ніж він його дійшов.
У Фолкнера були послідовники, та гайди надто непередбачувані й жорстокі.
Їх офіційно заборонили в «Невермор» 30 років тому.
Ви весь час знали, що чудовисько — це гайд.
Чому не сказали шерифові?
Бо тоді «Невермор» кінець.
Зачинять довіку. Поки я тут, цього не буде.
Але не лише я щось замовчую.
Якщо ти когось підозрюєш, скажи мені.
Навіщо?
Ви робили з мене дурепу й перешкоджали.
Байдуже, скільки людей загине, вас хвилює лише ваша репутація.
Я захищаю всю нашу родину «Невермор», яка включає також і вас, міс Аддамс.
Ходи зі мною.
У мене є інформація про вбивство мера Вокера.
Видрукував із комп'ютера батька.
Схоже, він намагався когось знайти.
Лорел Ґейтс? Почав одразу після Дня інформування.
Певно, упізнав її там.
Британська поліція припускає, що Лорел втонула, але її тіла не знайшли.
Маєток рік тому придбала 90-річна спадкоємиця ласощів.
Потім вона таємничо померла й віддала все своє майно доглядачці,
Тересі Л. Ґлой.
Це анаграма до Лорел Ґейтс.
Лорел таємно купує свій дім,
а потім вертається в Єрихон під іншим ім'ям…
Нащо?
Помститися гаданим винуватцям у нещастях її родини.
Твоєму батькові, коронерові,
моїм батькам, а найбільше «Невермор».
Як сюди вписується чудовисько?
Чудовисько — це гайд. Він виконує накази Лорел.
Вона його контролює.
Ти знаєш, хто ця Лорел?
Венздей, у нас не заплановано на сьогодні зустрічі.
Я хотіла дещо повернути.
Знайшла у вашій дитячій кімнаті.
Я знаю, що ви Лорел Ґейтс, і повернулися до Єрихону задля помсти.
Як знав мер Вокер, і тому ви його вбили.
Кому простіше забігти в лікарню непоміченою,
ніж психіатру під приводом відвідин пацієнта.
Ти ж не звинувачуєш мене у вбивстві мера?
Троянди, які ви лишили в Євгена, були помилкою.
Той самий сорт я знайшла біля вашого ліжка.
Щиро кажучи, я не розумію, про що ти.
Такий кваліфікований психіатр, як ви, оселився б у цій глушині
лише з однієї причини.
Це дозволило вам залізати в юні, неспокійні уми ізгоїв,
доки ви не знайшли того, кого можна було використати для помсти.
Знаєш що?
У мене немає часу на твою маячню.
Мене чекає пацієнт.
Хто? Ксав'є?
Я все знаю про таємні сеанси у вашій машині.
І знайшла печеру, де ви проводили їх, щоб вивільнити гайда.
Ти перейшла всі межі.
Знаєте, які гайди непередбачувані?
Ви хотіли підкорити Ксав'є, перш ніж він обернеться проти вас.
Венздей, тобі потрібна допомога.
Я сама не впораюся.
Кому дзвоните? Ксав'є?
Судді Рейнольдсу.
Я порекомендую залишити тебе в психлікарні для спостереження.
Прошу. Ми обидві знаємо, що за тиждень я там керуватиму.
Час вийшов, Лорел.
Директорко Вімс, це Валері Кінботт.
Венздей Аддамс увірвалася в мій офіс.
Хіба у Венздей сьогодні сеанс?
Нема, і вона поводилася абсолютно нераціонально.
Лікарко Кінботт?
ЄРИХОНСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА МІСЬКА ЛІКАРНЯ НЕВІДКЛАДНА ДОПОМОГА
Її більше нема.
Лікарка Кінботт мертва.
Я покладу цьому край.
Знаєш що? Це мій особистий простір.
А як же мій особистий простір?
Ти лишив це в моїй кімнаті. Взагалі-то ти встромив його в Річ.
Як давно ти бачишся з Кінботт?
Ти…
Що ж це я? Звісно. Ти шпигувала за мною, так?
Бо я лиходій у твоїй фантазії.
Батько вважає, що моє психічне здоров'я — завада його піару, яку треба вирішити.
Він хотів приховати свого проблемного сина.
Я не був у твоїй кімнаті.
Віриш ти в це чи ні,
мені начхати.
Твоя техніка покращилася.
Ось цей мені особливо подобається.
Наче ти справді це пережив.
-Чого ти хочеш? -Питання ставлю я.
Що у твоєму сараї робить інгалятор Рована?
Чи окуляри Євгена?
Чи мої знімки, які ти таємно робив?
-Ні. Я… -Не забувай про останнє поповнення.
Намисто Кінботт.
-Хтось підкинув ці речі! -Стояти!
Кидай ніж. На коліна.
У наручники його.
-Ти маєш право мовчати. -Що?
Твої слова будуть використані проти тебе.
У тебе є право на адвоката.
Якщо нема грошей, тобі його призначать.
Дякую за допомогу, Аддамс.
Ти! Ти мене підставила!
Мене підставили.
Краще б Рован тебе вбив.
Привіт.
Ти повернулася.
Мене не було кілька днів, а тут таке,
і Річ ледве не помер… Хтось має про вас подбати.
-А як же співжиття з Йоко? -Йоко чудова.
Я просто вирішила, що треба встановити межі.
Стрічка не потрібна.
Венздей Аддамс розм'якла?
Нізащо.
Радше еволюціонувала.
Що ж, сантиметр клейкої стрічки за раз.
Чому ти передумала?
Бо ми працюємо.
Всупереч усьому, але це так.
Це якась дивна, аномальна дружба.
Усе, що ти про мене казала, правда.
Але я не вибачаюся за це.
Більше ні.
Я така, яка є.
Річ за тобою сумував.
Я теж за ним сумувала.
Прикро через Ксав'є.
А мені — ні. Він брехун і вбивця.
Окрім того, немає нічого кращого, ніж відчуття власної правоти.
Хіба якщо розділити його з кимось.
Річ прохопився про побачення з Тайлером. Як усе пройшло?
Нам завадили.
Я чула, Тайлер працює у вечірню зміну…
Зачинено.
Треба було замкнути двері.
Там вистачає хворих.
Так, тато розповів, що сталося з Ксав'є.
Збожеволіти.
Він здавався таким нормальним.
Як на ізгоя.
Ну, знаєш,
це змусило мене переоцінити деякі речі.
Наприклад?
Наприклад, кому можу довіряти.
Тобто ти готова бути більше ніж друзями?
Гей!
Усе гаразд?
Мені треба йти.
Що?
Що сталося?
Венздей!
Звісно, перший мій хлопець виявився психічно хворим монстром-убивцею.
Схоже, це мій тип.
Переклад субтитрів: Людмила Речич