‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫אני אוהבת לוויות.‬
‫אני הולכת אליהן מאז שהגעתי לגיל‬ ‫שיכולתי לקרוא מודעות אבל.‬
‫ראש העיר ווקר נרצח,‬ ‫ואני יודעת שהרוצח נמצא פה,‬
‫עומד בינינו בתמימות מעושה,‬ ‫זומם את הצעד הבא שלו,‬
‫ועוקב אחרי כל צעד שלי.‬
‫אני יודעת שאני קרובה לאמת.‬
‫יש לי את כל חלקי הפאזל.‬
‫אני רק צריכה להרכיב אותם.‬
‫עליי להביט מעבר לכל הדמעות ומסכות היגון.‬
‫עד עכשיו אולי נשרכתי מאחור,‬
‫אבל המהלך האחרון טרם בוצע.‬
‫הרוצח יטעה,‬
‫ואני אהיה מוכנה.‬
‫עדיין חריפה כתמיד,‬
‫בת חסותי בעלת הצמות.‬
‫הדוד פסטר!‬
‫- פרק 7:‬ ‫״לצערי, אתה לא באמת מכיר אותי״ -‬
‫כמה זמן אתה כבר עוקב אחריי?‬
‫הגעתי העירה רק הבוקר,‬ ‫וגל של נוסטלגיה הכה בי.‬
‫חשבתי שלא למדת בנוורמור.‬
‫נכון. אביך קיבל את כל השכל במשפחה.‬
‫אבל הייתי קופץ לבקר אותו.‬
‫בדרך כלל מהתקרה, עם סכין בשיניים,‬
‫רק כדי לבדוק שהוא ערני.‬ ‫-כמובן.‬
‫הוא סיפר לי על כל מה שקרה.‬
‫מפלצות, רצח, אלימות…‬
‫איזה כיף!‬
‫אמרתי לו שיש לי עבודה בבוסטון,‬ ‫אבל שאבוא לבדוק מה שלומך.‬
‫איזה מין עבודה?‬
‫כזאת שאחריה צריך להנמיך פרופיל לכמה ימים.‬
‫המקום הזה שייך לחבר.‬
‫באמת מצאת חבר?‬
‫מסכן, הוא יחזור הביתה בתוך שק.‬
‫אני אוהב מחבוא שיש בו חטיפים.‬ ‫-הדבורים האלה בשנת חורף.‬
‫הן כמו הילדים של יוג׳ין.‬
‫אז אל תאכל אותן!‬
‫את יודעת…‬
‫כשאת נועצת בי כזה‬ ‫מבט קטלני של אכזבה,‬
‫את מזכירה לי את אימא שלך.‬
‫אפרופו דברים מפחידים…‬
‫את יודעת באיזה מין מפלצת מדובר?‬
‫עוד לא הצלחתי לזהות אותה.‬
‫זה נקרא ״הייד״.‬
‫כמו ג׳קיל והייד?‬
‫ראית כזה בעבר?‬
‫כן.‬
‫ב־83׳, בחופשה שלי‬ ‫במכון ציריך לפושעים חולי נפש.‬
‫שם עשו לי את כריתת האונה הראשונה שלי.‬ ‫את יודעת, הן כמו קעקועים. אחת לא מספיקה.‬
‫ספר לי על ההייד.‬
‫אולגה מלקובה.‬
‫מה לא היה לה.‬
‫יופי, שכל, וחיבה לנקרופיליה.‬
‫אולגה הייתה פסנתרנית קונצרטים,‬
‫עד שבאחד הלילות,‬ ‫היא שינתה צורה באמצע סונטה של שופן.‬
‫שחטה תריסר צופים בקהל.‬
‫וגם שלושה מבקרי מוזיקה.‬
‫מה היה הטריגר?‬ ‫או שהיא סתם שינתה צורה מעצמה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫ראיתי אותה רק בטיפול קבוצתי במכות חשמל.‬
‫שום הייד לא מוזכר בספרות המנודים.‬
‫וידוע שהאוסף של נוורמור הוא הטוב ביותר.‬
‫ניסית את יומנו של נתנאל פוקנר?‬
‫לפני שייסד את נוורמור,‬
‫פוקנר נסע ברחבי העולם‬ ‫ותיעד את כל קהילות המנודים.‬
‫איך אתה יודע את זה?‬
‫את חושבת שהורייך מתמזמזים כל היום עכשיו?‬
‫אוי ויי…‬
‫באחד הלילות באתי בלי הודעה מוקדמת‬ ‫למעונות של גומז.‬
‫בואי נגיד שלא הפרעתי למלחמת כריות.‬
‫דוד פסטר!‬
‫היומן. איפה הוא?‬
‫ספריית הסולנום.‬
‫אביך הושיב אותי שם‬ ‫ואמר לי להתכונן להמתנה ארוכה.‬
‫ואז מצאתי כספת קטנה ונחמדה.‬
‫קיוויתי למצוא בה מטמון‬ ‫מזומנים או תכשיטים, אבל…‬
‫במקום זה, מצאתי יומן.‬
‫נתגנב לספריית הסולנום הלילה.‬
‫בינתיים, תנמיך פרופיל.‬
‫אם ימצאו אותך,‬
‫אתכחש לך ואשלשל לכיסי‬ ‫את כספי הפרס על תפיסתך.‬
‫לא הייתי מצפה לפחות מזה.‬
‫תניח לדבורים!‬
‫הרומן שלי החל כספר בדיוני מעוות,‬
‫אבל איכשהו, המציאות הפכה אותו‬ ‫למראה הפרטית שלי.‬
‫הביקור שלי באחוזת גייטס‬ ‫הותיר אותי עם המון שאלות.‬
‫אם לורל גייטס מתה לפני 20 שנה,‬ ‫מי ישן בחדר שלה?‬
‫ולמה יש לו תמונות שלי?‬
‫ומה הקשר שלו להייד הזה?‬
‫מי שזה לא יהיה,‬ ‫נראה שהוא מוכן להרוג בשביל הסוד שלו.‬
‫גודי חזתה שהחיפוש הזה אחר תשובות‬ ‫יוביל לבדידות.‬
‫כמובן, גודי לא בסביבה כשאני צריכה אותה.‬
‫המתים יכולים להיות מעצבנים ולא אמינים‬ ‫ממש כמו החיים.‬
‫היי.‬
‫סליחה, חשבתי שאת עדיין‬ ‫בלוויה של ראש העיר ווקר.‬
‫ברגע שהעפר נופל על הארון, אני זזה.‬
‫אני לא מוצאת את לק ״ירח כסוף״ שלי.‬
‫אכפת לך אם אחפש?‬
‫יוקו עושה מסיבת מניקור־פדיקור לחבורה שלה.‬
‫פעם שלישית ב־24 שעות שאת שוכחת משהו.‬
‫אז…‬
‫איך הכול?‬
‫מתאים לי להיות לבד.‬
‫בלי הסחות דעת מעצבנות,‬ ‫כמעט סיימתי את הרומן שלי.‬
‫הייתי הסחת דעת מעצבנת?‬
‫בהחלט היו לך הרגלים מעצבנים.‬ ‫-למשל?‬
‫את מצחקקת כשאת מסמסת,‬ ‫ואת מכורה לזה 24 שעות ביממה.‬
‫לפחות זו לא מכונת כתיבה מקרקשת‬ ‫שעושה לי מיגרנה.‬
‫כשאת לא חורקת ניבים, את נוהמת מתוך שינה.‬ ‫-במקום לנגן על צ׳לו באמצע הלילה?‬
‫יש לך עודף מועדונים ופעילויות,‬ ‫ואז את מתלוננת עליהם ללא הפסק.‬
‫עדיף על האובססיה שלך לכל מה שקריפי ומת.‬
‫אפשר להרעיל כפר קטן‬ ‫עם כמויות הבושם שאת משפריצה.‬
‫וזה רק ככה בשלוף.‬
‫מזל שיש לי חברה טובה חדשה‬ ‫שלא מחפשת דרכים לסכן את כל מי שהיא פוגשת.‬
‫למעשה, יוקו ואני כאלה מתואמות‬ ‫שהיא מתחננת שאבוא לגור איתה בחדר.‬
‫לצמיתות.‬
‫אל תיתני לי לעכב אותך.‬
‫תיהני מהבדידות שלך, ונסדיי.‬
‫זו לא בדידות אם את עדיין כאן.‬
‫דוד פסטר?‬
‫מי זה דוד פסטר?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫כחבר באחוות הסולנום,‬ ‫אני לא חייב לך הסברים.‬
‫מה התירוץ שלך להתגנבות באמצע הלילה?‬
‫מחקר.‬
‫על המפלצת?‬
‫אחסוך לך זמן.‬
‫אין פה שום דבר שמתאר אותה.‬
‫כמה נוח.‬
‫את יודעת מה הבעיה שלך?‬
‫אשמח לשמוע את תובנותיך הנוקבות.‬
‫את לא יודעת מי החברים האמיתיים שלך.‬
‫הייתי בצד שלך מהיום הראשון.‬
‫הצלתי את חייך.‬
‫האמנתי לתאוריות שלך‬ ‫כשאף אחד אחר לא האמין.‬
‫ומה אני מקבל בתמורה? רק חשד ושקרים.‬
‫בסדר. רוצה כנות? הנה היא.‬
‫בכל פעם שהמפלצת תקפה, היית שם.‬
‫החל מרואן בחג הקציר.‬
‫ואז, ביום הקהילה,‬
‫הגעת לבית הוועד דקות אחרי שהמפלצת נעלמה,‬ ‫אך טענת שלא ראית אותה.‬
‫לא ידעתי שקרבה היא פשע.‬ ‫-ויש את הציור האובססיבי שלך.‬
‫ציירת את המפלצת עשרות פעמים,‬ ‫אבל מעולם לא ראית אותה. לפחות לטענתך.‬
‫אפילו ציירת את המאורה שלה.‬ ‫ואז, כשיוג׳ין הלך לחקור…‬
‫ניסית להרוג אותו‬ ‫כדי שלא יחשוף את הסוד שלך.‬
‫את חושבת שהייתי פוגע ביוג׳ין?‬
‫ובל נשכח את הופעתך המושלמת כל כך‬
‫אחרי שטיילר הותקף באחוזת גייטס.‬
‫אם אני המפלצת,‬
‫למה לא הרגתי אותך?‬
‫משום שמסיבה מסוימת, שנשגבת מבינתי,‬
‫נראה שאתה מחבב אותי.‬
‫מה יש לחבב?‬
‫כמה זמן ארבת שם?‬
‫מספיק כדי לחוש במתח שביניכם.‬
‫יאוזה!‬
‫ברצינות, אפשר לחתוך אותו‬ ‫בגרזן של מוציא להורג.‬
‫הייתי מזהה את טיפוף‬ ‫קצות האצבעות הזה בכל מקום!‬
‫שלום, דבר!‬
‫אתה עדיין כועס על המכה בקלמאזו?‬ ‫זו לא הייתה אשמתי!‬
‫אמרת שתוכל לפרוץ את הכספת תוך חצי דקה!‬
‫אחרי חמש דקות, עדיין עמדנו שם.‬
‫אתה כולך בהונות!‬
‫מספיק!‬
‫תניח לו.‬
‫תראה לי את היומן.‬
‫הנה אנחנו.‬
‫איגי היה יד ימינו של פוקנר.‬
‫אימן דור שלם של אחוות הסולנום.‬
‫ומאחורי איגי איט…‬
‫יש לי זמן לתפוס חרופ,‬ ‫או שתפצח אותה בזריזות?‬
‫זה מתחיל להזכיר לי את קלמאזו.‬
‫בית מגניב!‬
‫איך השגת חדר שלם לעצמך?‬
‫שותפתי לחדר לשעבר‬ ‫לא עמדה באישיות הרעילה שלי.‬
‫הנה היא.‬
‫פוקנר מתאר את ההיידים כאמנים באופיים,‬
‫אך גם נקמנים מטבעם.‬
‫״ההייד, שנוצר ממוטציה, נותר רדום‬ ‫עד שהוא מתעורר בעקבות אירוע טראומטי,‬
‫״או עקב הפעלה כימית או היפנוזה.‬
‫״מעשה זה גורם להייד‬ ‫ליצור קשר מיידי עם מי ששחרר אותו,‬
‫״והוא מתחיל לראות אותו כאדונו.‬
‫״הוא הופך לכלי שרת להגשמת‬ ‫כל תוכנית נכלולית שאדונו יציע.״‬
‫אדם שמוכן לעורר הייד הוא חולני בקטע אחר.‬
‫זאת אומרת שאני לא מחפשת‬ ‫רוצח אחד אלא שניים.‬
‫המפלצת והאדון שלה.‬
‫לא התכוונתי להבהיל אותך.‬
‫רק עבדתי על הרומן שלי.‬
‫אניד ביקשה לגור עם יוקו‬ ‫עד סוף שנת הלימודים.‬
‫כן?‬
‫כשיש מריבה,‬
‫אני אוהבת לשמוע משתי הבנות מה קרה.‬
‫נראיתן קרובות, כמו זוג גנבים.‬
‫בסופו של דבר, גנבים בוגדים זה בזה.‬ ‫ראיתי את זה במו עיניי.‬
‫תסיטי את הנושא כמה שאת רוצה,‬ ‫אבל שתינו יודעות שאניד חשובה לך.‬
‫ואת חייבת להודות שהיא הצליחה‬ ‫להצית בך קצת חמימות.‬
‫אל תדאגי, רק ניצוץ קטן.‬
‫בקושי נראה בעין הממוצעת, אבל…‬
‫אני הבחנתי.‬
‫חלק מחוויית המעונות הוא להתיידד עם אנשים‬ ‫שבדרך כלל לא היית מתחברת אליהם.‬
‫החברויות האלה נמשכות לעתים חיים שלמים.‬
‫הייתי מעדיפה לקנות חבל.‬
‫באמת קשה לך כל כך להודות שמצאת חברה,‬
‫ושכשהיא לא פה, ייתכן שתתגעגעי אליה?‬
‫אשרוד לבדי.‬
‫כמו תמיד.‬
‫אם זו החלטתך, אגיש את הטפסים למנהלת וימס.‬
‫דוד פסטר?‬
‫היי. יש יתרונות ללהיות זאבה בודדה.‬
‫לחיות לפי הכללים שלך. לעשות מה שבא לך.‬
‫תראי אותי!‬
‫היי. אני צריך לדבר איתך.‬
‫לא, עכשיו.‬
‫כן, אני יודע איפה זה.‬
‫כן, ניפגש בעוד 20 דקות.‬
‫טוב. ביי.‬
‫עם מי דיברת?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫אני יודעת מה אתה, זווייר.‬
‫את מוכנה להתרחק ממני?‬
‫הטמנת את מכשיר האיכון?‬
‫אל תדאגי. הדוד פסטר דואג לך.‬
‫טוב. בוא נצא לדרך.‬
‫- סיירת הכלבלבים של פני -‬
‫מה?‬
‫גנבתי אותו כשברחתי מהעיר.‬
‫את מכירה אותי. אני אוהב לנסוע בזהות שאולה.‬
‫קדימה, בואי ניסע!‬
‫היי! מה היה דחוף כל כך?‬
‫מה קרה?‬
‫חלמתי שאת מתה.‬
‫תיכנס למכונית.‬
‫המנהלת וימס,‬ ‫עליי לדבר איתך בדחיפות על ד״ר קינבוט.‬
‫ונסדיי. בדיוק דיברנו עלייך.‬
‫מדברים על השטן…‬
‫…והיא תופיע.‬
‫ד״ר קינבוט דיברה על חוות דעתה עלייך.‬
‫אני צריכה לאשר אותה‬ ‫לפני שהיא תמסור אותה לבית המשפט.‬
‫מה פסק הדין, דוקטור? נרפאתי?‬
‫אני שמחה שזה משעשע אותך,‬ ‫כי זה לא ישעשע את השופט.‬
‫הסברתי לד״ר קינבוט‬
‫שעשית לאחרונה צעדים קטנים אך משמעותיים‬
‫של התקרבות למשפחת נוורמור החדשה שלך.‬
‫כן.‬
‫אני חושבת שהגעתי לשלב של חצי חיבוק.‬
‫קראתי על טיפול בהיפנוזה.‬
‫אולי זו טכניקה טובה‬ ‫כדי לעורר את ונסדיי הפנימית שלי.‬
‫את משוחריה?‬
‫כן, מאוד.‬
‫כל הכבוד לך‬ ‫על נכונותך החדשה לחקור את עצמך.‬
‫ניפגש ביום שני.‬
‫נוכל להתחיל אז.‬
‫על מה רצית לדבר בכזו דחיפות, ונסדיי?‬
‫זה יכול לחכות.‬
‫ועכשיו, אם תסלחו לי,‬
‫יש לי שיעורי בית לסיים.‬
‫- השבשבת -‬
‫קינבוט חייבת להיות האדונית של זווייר.‬
‫ההייד נותר רדום עד שהוא מתעורר‬ ‫בעקבות אירוע טראומטי,‬
‫או בעזרת הפעלה כימית או היפנוזה.‬
‫אתה מקשיב?‬
‫היא בטח הבינה שהוא הייד‬ ‫והשתמשה בהיפנוזה כדי לעורר אותו.‬
‫זה מסביר את המפגשים הסודיים שלהם.‬
‫נראה לי שהבחור שעובד פה זיהה אותי.‬
‫כן. הוא מתקרב.‬
‫אעשה לו אחיזת הרדמה רומנית.‬
‫חפי עליי.‬ ‫-תירגע.‬
‫הוא לא מעוניין בך.‬
‫הכנתי לך ״קוואד״. על חשבון הבית.‬
‫היי. תודה, ילד.‬
‫ותמלא לי מחדש גם את זה.‬
‫טיילר, זה דוד שלי, פסטר.‬
‫היי, נעים…‬
‫זה…?‬
‫זה נקרא ״הייד״.‬
‫זה היצור. מהלילה ההוא.‬
‫אביך הורה לך מפורשות לא להתקרב אליי.‬
‫אבא שלי לא פה, ואני בהפסקה.‬
‫מתברר שהייד צריך שמישהו יעיר אותו,‬ ‫האדון או האדונית שלו.‬
‫הולי שיט.‬
‫טיילר.‬
‫מה אמרתי?‬
‫לפרוטוקול, ונסדיי ניסתה לשמור מרחק.‬
‫אני התיישבתי לידה.‬
‫טוב.‬
‫אני תולה את המודעות האלה בכל העיירה.‬ ‫הוא שודד בנקים וטיפוס קריפי.‬
‫ראית אותו במקרה?‬ ‫-לא.‬
‫כן, יהיה קשה לפספס אותו.‬
‫אתלה את זה על לוח המודעות.‬
‫למה לבזבז את זמני…‬
‫תודה, אבל לא היית צריך.‬
‫היי, המשפחה שלך מאוד…‬
‫ססגונית.‬ ‫-אירוני בהתחשב בכך שפסטר הוא הכבשה השחורה.‬
‫הוא לא מזיק.‬
‫אז לגבי קביעת הדייט שלנו מחדש…‬
‫עם המפלצת, ודוד שלי…‬
‫בלי תירוצים.‬
‫אחרי מה שקרה בפעם שעברה, את חייבת לי.‬
‫אני לא יכולה לברוח מהקמפוס. אני בפיקוח.‬
‫לא תצטרכי.‬
‫אבוא אלייך.‬
‫תשע בערב, בקבר קראקסטון.‬
‫אני לא מתגעגעת אליה.‬
‫חברים הם חולשה שאפשר לנצל.‬
‫לכן הם נקודות תורפה.‬
‫המשימה שלך היא לשמור על היומן‬ ‫בזמן שלא אהיה פה.‬
‫אחזור ברגע שאוכל.‬
‫זה לא דייט.‬
‫זו ״טובה תחת טובה״‬ ‫אחרי שכמעט שפכו לו את המעיים.‬
‫שמור על היומן!‬
‫בפעם האחרונה שהפתיעו אותי פה,‬ ‫זה לא הלך כמתוכנן.‬
‫אני מבטיח לך שהפעם לא תתעלפי.‬
‫אבל את כן צריכה לעצום עיניים.‬
‫אתה רציני?‬
‫לצערי.‬
‫רק בגלל שאני חייבת לך.‬
‫טוב. זהירות.‬
‫חכי פה ותעצמי עיניים.‬
‫אוקיי.‬
‫לאט לאט. זה כאן.‬
‫רק שנייה.‬
‫טוב. את יכולה לפקוח עיניים.‬
‫מה? אף פעם לא הזמינו אותך‬ ‫לפיקניק בתוך מערת קבורה?‬
‫איך את עם סרטי אימה?‬
‫היכוני להזדעזע.‬
‫- לא רק בלונדינית -‬
‫זה ללא ספק האופנוע של החשוד.‬
‫נראה מוזר לא פחות ממנו.‬
‫הוא לא הגיע רחוק ברגל, אז…‬
‫תתפרשו.‬
‫אני אבדוק ליד האגם.‬
‫זה היה עינוי.‬
‫תודה.‬
‫אוקיי, אל תשנאי אותי.‬
‫פשוט אגיד את זה.‬
‫אני רוצה שנהיה יותר מידידים.‬
‫יעבור לך.‬
‫די.‬
‫אל תזלזלי ברגשות שלי.‬
‫אני לא מתאימה להיות ידידה,‬ ‫ובטח שלא יותר מידידה.‬
‫אני אתעלם ממך, אדרוך לך על הלב,‬
‫והצרכים ותחומי העניין שלי‬ ‫יהיו תמיד בעדיפות ראשונה.‬
‫את יכולה להמשיך לנסות להרחיק אותי.‬ ‫זה לא יצליח לך.‬
‫כמעט הרגתי אותך.‬
‫שרדתי.‬
‫מזל של מתחילים.‬ ‫-אני קשוח משאת חושבת.‬
‫אתה עושה טעות.‬
‫סביר להניח.‬
‫ללא ספק.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫טיילר.‬
‫אבא? מה אתה עושה פה?‬
‫החצרן מצא אופנוע ליד האגם.‬
‫הוא מתאים לתיאור‬ ‫של האופנוע ששודד הבנקים גנב.‬
‫סירה נעלמה.‬ ‫חשבתי שאולי הוא מסתתר באי העורבים.‬
‫לא אטרח לשאול אתכם מה כל זה,‬ ‫אבל לא ראיתי אתכם כאן.‬
‫ברור?‬
‫לא ייאמן. בואו.‬
‫היומן.‬
‫דבר?‬
‫דבר.‬
‫פסטר! הצילו!‬
‫הצילו! דבר לא זז!‬
‫הוא נדקר.‬ ‫-שימי אותו על השולחן.‬
‫נו כבר, דבר…‬
‫הוא איננו, ונסדיי.‬
‫לא. דבר!‬
‫אם אתה שומע אותי…‬
‫אם תמות, אני ארצח אותך.‬
‫עוד פעם.‬
‫עכשיו, שוב, בבקשה!‬
‫לרגע חשבנו שלא תפצח יותר מנעולים!‬
‫מי עשה לך את זה?‬
‫שליפת סכין מאחורי הגב… פחדנים!‬
‫אני מבטיחה שמי שעשה לך את זה יסבול.‬
‫וזה יהיה איטי,‬
‫ממושך,‬
‫ומייסר.‬
‫אתפור אותו בחזרה.‬
‫מצאו את האופנוע שלך, אז…‬
‫השריף בעקבותיך. תברח.‬
‫בפעם הבאה תגנוב משהו פחות בולט.‬
‫מה כיפי בזה?‬
‫בסדר. אסתתר כאן הערב,‬
‫אשגיח על החולה,‬
‫ואסתלק על הבוקר.‬
‫ניפגש בהארכת המעצר שלך,‬ ‫או באירוע המשפחתי הבא.‬
‫תמיד תהיי האהובה עליי, ונסדיי.‬
‫תגיד את זה לפאגסלי.‬
‫זה יעשה לו תסביך.‬
‫אני מניחה שזו לא מתיחה אקראית.‬
‫מי שבלגן לי את החדר‬ ‫גם גנב את יומנו של נתנאל פוקנר.‬
‫הוא היה אמור להיות נעול בספריית הסולנום.‬ ‫-אז ידוע לך על היומן.‬
‫סימן שאת גם יודעת‬ ‫שהמפלצת שאנחנו מחפשים נקראת ״הייד״.‬
‫תודה, מיז ת׳ורנהיל. אני אטפל בזה מכאן.‬
‫כמובן. אם תצטרכי משהו, אהיה בקצה המסדרון.‬
‫פוקנר חקר היידים במשך שנים.‬
‫הוא רצה לברר אם הם סתם רוצחים בלי מחשבה,‬
‫או אם הם מודעים למעשיהם.‬
‫לאיזו מסקנה הוא הגיע?‬
‫הוא נהרג בידי הייד לפני שהגיע למסקנה.‬
‫אחרים ניסו להמשיך את מחקריו,‬
‫אבל ההיידים היו הפכפכים ואלימים מדי.‬
‫הם סולקו רשמית מנוורמור לפני 30 שנה.‬
‫כל הזמן הזה ידעת שהמפלצת הייתה הייד.‬
‫למה לא סיפרת לשריף?‬
‫מפני שזה יהיה הסוף של נוורמור.‬
‫בית הספר ייסגר לתמיד.‬ ‫וזה לא יקרה במשמרת שלי.‬
‫אבל אני לא היחידה שמסתירה מידע.‬
‫אם את חושדת במישהו, את צריכה לספר לי.‬
‫למה?‬
‫עד עכשיו רק תמרנת אותי והפרעת לי.‬
‫לא אכפת לך כמה אנשים ימותו,‬ ‫העיקר שהמוניטין שלך לא ייפגע.‬
‫אני מגינה על משפחת נוורמור שלנו,‬
‫שכוללת גם אותך, מיז אדמס.‬
‫בואי איתי.‬
‫יש לי מידע על הרצח של ראש העיר ווקר.‬
‫הדפסתי את זה מהמחשב של אבא שלי.‬ ‫נראה שהוא ניסה לאתר מישהי.‬
‫לורל גייטס. נראה שהוא התחיל‬ ‫מיד אחרי יום הקהילה.‬
‫הוא כנראה זיהה אותה שם.‬
‫לפי דוח המשטרה מבריטניה,‬ ‫הם הניחו שלורל טבעה,‬
‫אבל הגופה מעולם לא נמצאה.‬
‫אחוזת גייטס נרכשה לפני שנה בידי בת 90,‬ ‫יורשת של אימפריית ממתקים.‬
‫שנפטרה באופן מסתורי‬ ‫והורישה את כל רכושה למטפלת שלה,‬
‫טרסה ל. גלאו.‬
‫זה חילוף אותיות של ״לורל גייטס״.‬
‫לורל קנתה את ביתה הישן בסתר,‬
‫וחזרה לג׳ריקו בתור מישהי אחרת…‬
‫למה?‬
‫כדי לנקום בכל האנשים‬ ‫שאשמים לדעתה באסונות של משפחתה.‬
‫אביך,‬
‫חוקר מקרי המוות,‬
‫הוריי,‬
‫ויותר מכול, נוורמור.‬
‫ואיך המפלצת קשורה לכל זה?‬
‫המפלצת נקראת ״הייד״.‬ ‫היא ממלאת את פקודותיה של לורל.‬
‫היא שולטת בה.‬
‫את יודעת מי זאת לורל, נכון?‬
‫ונסדיי?‬
‫לא קבענו פגישה להיום.‬
‫רציתי להחזיר משהו.‬
‫מצאתי את זה בחדר הילדות שלך.‬
‫אני יודעת שאת לורל גייטס,‬ ‫ושחזרת לג׳ריקו כדי לנקום את נקמתך.‬
‫גם ראש העיר ידע, ולכן רצחת אותו.‬
‫יכולת להיכנס לבית החולים‬ ‫ולצאת ממנו בחופשיות‬
‫על תקן פסיכיאטרית שמבקרת חולה אחר.‬
‫את מאשימה אותי ברצח ראש העיר?‬
‫השושנים שהשארת בחדרו של יוג׳ין‬ ‫היו הטעות שלך.‬
‫הן מאותו זן שמצאתי ליד המיטה שלך.‬
‫באמת, אין לי מושג על מה את מדברת.‬
‫יש רק סיבה אחת שפסיכיאטרית מוכשרת כמוך‬
‫תתמקם בעיירה נידחת כמו ג׳ריקו:‬
‫זה אפשר לך לחטט‬ ‫בנפשותיהם המתוסבכות של מנודים צעירים‬
‫עד שמצאת אחד שתוכלי לנצל אותו‬ ‫כדי לנקום את נקמתך.‬
‫את יודעת מה?‬
‫אין לי זמן להתמודד‬ ‫עם הפנטזיות ההזויות שלך.‬
‫יש לי מקרה חירום עם מטופל.‬
‫מי? זווייר?‬
‫אני יודעת על המפגשים הסודיים במכונית שלך.‬
‫מצאתי גם את המערה ביער‬ ‫שבה מצאת דרך לעורר את ההייד שלו.‬
‫את ממש מגזימה.‬
‫את יודעת שהיידים הם אלימים והפכפכים?‬
‫או שתכננת לאשפז את זווייר‬ ‫לפני שהוא יתקוף גם אותך.‬
‫ונסדיי, את זקוקה לעזרה.‬
‫יותר משאני מסוגלת לתת לך.‬
‫למי את מתקשרת? זווייר?‬
‫לשופט ריינולדס.‬
‫אמליץ שתאושפזי במתקן פסיכיאטרי לנוער‬ ‫לצורך הסתכלות.‬
‫נו באמת. שתינו יודעות‬ ‫שאנהל את המקום תוך שבוע.‬
‫נגמר הזמן, לורל.‬
‫המנהלת וימס, זאת ואלרי קינבוט.‬
‫ונסדיי אדמס התפרצה למשרד שלי.‬
‫לא ידעתי שהייתה לה פגישה היום.‬
‫לא הייתה לה,‬ ‫והיא התנהגה בחוסר היגיון מוחלט.‬
‫ד״ר קינבוט?‬
‫- בית החולים ג׳ריקו -‬
‫היא איננה.‬
‫ד״ר קינבוט מתה.‬
‫זה ייפסק עכשיו.‬
‫את יודעת מה?‬ ‫את צריכה לצאת מהחלל שלי.‬
‫אתה צריך לשמוע בעצתך.‬
‫השארת את זה בחדר שלי.‬
‫בעצם, השארת את זה בדבר.‬
‫כמה זמן אתה נפגש עם קינבוט?‬
‫את…‬
‫מה אני מדבר? ברור שכן.‬
‫ריגלת אחריי. נכון?‬
‫כי אני הנבל בפנטזיה שלך.‬
‫אבא שלי חושב שהבריאות הנפשית שלי‬ ‫היא בעיית יחסי ציבור שהוא צריך לנהל.‬
‫הוא רצה שהשם של הבן שלו‬ ‫לא יופיע בצהובונים.‬
‫לא הייתי בחדר שלך.‬
‫תאמיני לי או אל תאמיני לי,‬
‫לא אכפת לי.‬
‫הציורים שלך משתפרים.‬
‫נהניתי מזה במיוחד.‬
‫יש ממש הרגשה שחיית את זה.‬
‫מה את רוצה?‬ ‫-אני שואלת את השאלות.‬
‫למה המשאף של רואן בצריף שלך?‬
‫והמשקפיים של יוג׳ין?‬
‫ותמונות שלי שצילמת בסתר?‬
‫לא…‬ ‫-ואל תשכח את התוספת האחרונה.‬
‫התליון של קינבוט.‬
‫לא, מישהו שתל את זה.‬ ‫-לא לזוז!‬
‫זרוק את הסכין.‬
‫על הברכיים.‬
‫תאזוק אותו.‬
‫יש לך זכות לשמור על שתיקה.‬ ‫-מה?‬
‫כל דבר שתגיד ישמש נגדך בבית המשפט.‬
‫יש לך זכות לעורך דין.‬
‫אם ידך לא משגת, ימנו לך עורך דין.‬
‫מעריך את העזרה, אדמס.‬
‫את! הפללת אותי!‬
‫מפלילים אותי.‬
‫הייתי צריך לתת לרואן להרוג אותך.‬
‫היי.‬
‫חזרת.‬
‫עזבתי לכמה ימים, כל החדר בבלגן,‬
‫ודבר כמעט מת.‬
‫מישהי צריכה לשמור עליכם.‬
‫מה קרה למגורים עם יוקו?‬ ‫-יוקו נהדרת.‬
‫פשוט החלטתי שאני צריכה קצת יותר גבולות.‬
‫עזבי את סרט ההדבקה.‬
‫אל תגידי לי שוונסדיי אדמס מתרככת.‬
‫לעולם לא.‬
‫אבל מתפתחת.‬
‫אז אינץ׳ אחד של סרט הדבקה בכל פעם.‬
‫למה שינית את דעתך פתאום?‬
‫בגלל שאנחנו מתאימות.‬ ‫זה לא אמור לעבוד, אבל זה עובד.‬
‫זאת מין חברות מוזרה ואנומלית.‬
‫כל הדברים שאמרת עליי נכונים,‬
‫אבל אני לא מתנצלת על זה.‬
‫כבר לא.‬
‫זו פשוט מי שאני.‬
‫דבר אמר שהתגעגע אלייך.‬
‫גם אני התגעגעתי אליו.‬
‫צר לי על זווייר.‬
‫לי לא. הוא שקרן ורוצח.‬
‫חוץ מזה,‬
‫אין כמו ההרגשה שצדקתך מוכחת.‬
‫אולי רק לחלוק את זה עם מישהי.‬
‫יש מצב שדבר סיפר על הדייט שלך עם טיילר.‬
‫אז איך היה?‬
‫הפריעו לנו.‬
‫טוב, שמעתי שטיילר עובד במשמרת לילה…‬
‫סגור.‬
‫אז תנעל את הדלת.‬
‫יש אנשים חולניים שם בחוץ.‬
‫אבא שלי סיפר לי מה קרה עם זווייר.‬
‫מטורף.‬
‫הוא תמיד נראה כזה נורמלי.‬
‫את יודעת, יחסית למנודה.‬
‫אתה יודע…‬
‫זה גרם לי לשקול דברים מחדש.‬
‫מה למשל?‬
‫למשל על מי אפשר לסמוך.‬
‫זאת אומרת שאת מוכנה‬ ‫שנהיה יותר מידידים?‬
‫היי!‬
‫את בסדר?‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫ונסדיי!‬
‫ברור שהבן הראשון שאני מנשקת‬ ‫יתגלה כרוצח סדרתי פסיכוטי ומפלצת.‬
‫כנראה שיש לי טיפוס.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬