UNA SÈRIE DE NETFLIX
Per si us ho pregunteu,
no faig gaires sessions d'espiritisme.
Ja em costa aguantar els vius. Per què voldria socialitzar amb els morts?
Però la mare em va dir que només la Goody podia ensenyar-me a controlar les visions.
Com més aviat domini els meus poders, abans resoldré el cas.
Perdona.
No volia interrompre el teu…
Vull saber què feies?
Buscar una parent dins la gola de la mort.
Quadra amb tu. Tens una parent anomenada Goody?
Va ser del primer grup de rarets.
Miro d'invocar-la, però ignora els meus precs.
I amb les meves espelmes perfumades? L'aroma de bistec tàrtar és per morir-se.
Pot ser la Goody, que respon.
Dubto que s'expressi amb retalls de revista.
SI VOLS RESPOSTES, VINE A VEURE'M A LA CRIPTA CRACKSTONE. MITJANIT.
Has insistit a venir amb mi.
M'estava bé venir sola.
El nostre Gola Profunda ja és a dins, sembla.
- Què ha mort? - Fa olor d'infantesa.
Entrem-hi.
Potser és millor si em quedo aquí fora?
Així vigilo la porta.
Enid?
Siguis qui siguis, deixa't veure.
Soc bona amputant membres.
Sorpresa!
Moltes felicitats.
Et desitgem, Dimecres…
FELIÇOS 16 ANYS DIMECRES
…moltes felicitats.
És clar que era cosa teva.
No vas entendre "fer-me una festa comporta pena de mort"?
El pastís l'he dissenyat jo.
El globus rosa l'he afegit jo.
No demanes un desig?
Això és en llatí.
Plourà foc… quan m'alci.
No és ben bé un desig.
La primera part la van cremar a la gespa.
No pot ser casualitat.
Això vol dir que no menjarem el pastís, oi?
El Crackstone ve cap aquí.
- Goody. - Ets el Corb de la meva descendència.
Dimecres.
- Ensenya'm a controlar els meus poders. - Un torrent no es pot controlar.
Has d'aprendre a navegar-hi i no ofegar-te. Tenim el temps en contra.
Per Crackstone aturar, aquest lloc has de trobar.
Sempre parles amb enigmes?
Sempre esperes respostes senzilles?
Un Corb té una vida solitària.
Et trobaràs sola, sense confiar en ningú. Només veuràs la foscor dins la gent.
Això m'ha d'espantar?
Valdria més.
CAPÍTOL VI "FUNEST INTERCANVI D'ANIVERSARI"
Para, amb tu no hi poso l'espatlla.
No és culpa de Cosa. La festa va ser idea meva.
Tothom mereix una celebració d'aniversari.
M'estimo més un linxament.
Què et va passar? Un atac epilèptic?
No tinc tanta sort.
La meva actuació va ser convincent, no?
Un subterfugi impressionant.
"Que els setze et portin tantes penes com desitges.
Els teus pares, que t'adoren."
Li van demanar a Cosa que ho amagués.
Ecs! Quin fàstic!
Hauria preferit esquirols vius.
Com que acceptes regals…
Què? T'agrada?
- Què és, exactament? - És un coll, ximple!
L'he fet amb els teus colors.
I vols saber el millor?
En tinc un per a mi!
Els podem portar juntes a classe.
Enid, això és massa exclusiu com per portar-o a classe.
Esperem fins a una ocasió especial.
Com un funeral.
Al Lucas li sap molt de greu el que va passar al ball.
Permet que ho dubti, donat el seu darrer acte de vandalisme.
No té res a veure amb el missatge cremat a la gespa.
Porta una setmana castigat a casa.
Molt bé.
ANUNCIS DE MAI MÉS
Ell fa el servei comunitari aquí i oblidem el que ha passat.
De veritat, te'n dec una, Larissa.
No em cal la teva gratitud.
Tu troba aquests delinqüents. Com els còmplices del Lucas.
Després d'agafar el que hagi atacat el noi dels Ottinger.
Per molt que tot indicaria que és un dels vostres alumnes.
Compte, Noble.
La meva caritat és limitada.
PLOURÀ FOC
A la cripta, vas tenir una altra visió?
No sabia que ens parlàvem.
Venir a la teva festa sorpresa n'era una pista.
Què vas veure?
He dit que et parlo?
- Encara creus que soc el monstre? - No ho descarto.
Quan canviïs d'idea i vulguis que t'ajudi, saps on soc.
D'on l'has tret?
La polsera, d'on l'has tret?
Lucas, encantat.
Bianca.
Ja ho sé. La setmana passada, al Penell, el meu pare em va demanar un canvi.
Una dona de la taula al costat em va parlar d'una app d'autoajuda,
CantMatinal,
que podria reconduir la meva vida.
Normalment no em crec res de tot això, però, per algun motiu…
Te la vas creure.
Sí, i a més tenia raó, així que m'hi vaig registrar.
I m'han enviat això.
Mira, a CantMatinal se li'n fot el teu benestar.
Només volen els teus diners.
Fes-te un favor i treu-te l'app.
Si no, et tindran cada cop més agafat.
Com ho saps?
Ho sé i prou.
Per això li dic al normi idiota que em va fer malbé el vestidàs
amb una malifeta de merda que no entri a CantMatinal.
Ets exactament el perfil que busquen.
Suposo que no és una floreta.
A més, què t'importa?
No vull convertir-me en la meva mare.
És com la fantasma cabrona del futur.
Ei.
Després seré al Penell, si t'hi vols passar.
Podem compartir experiències d'autoajuda.
No he odiat sempre els aniversaris.
Em recorden que soc més a prop dels braços de la mort.
No és un concepte deliciós?
I els meus pares m'han fet festes inoblidables.
Moltes felicitats…
La sorpresa perfecta.
El pastís perfecte.
Llaminadures!
Els jocs perfectes.
Llaminadures!
Ara, les festes, els regals i els jocs em…
Em semblen molt trivials.
La Goody va dir que el meu destí és estar sola i que ho lamentaré.
Dra. Kinbott.
No et veig des de la sessió familiar, que va ser…
Va ser inoblidable.
Com et va amb ells?
Vam aprofitar el temps amb la meva mare. Embrutant-nos les mans.
- Al jardí? - Al cementiri.
I vaig evitar-li la presó al meu pare.
Per què ha vingut?
Treballo amb les mares de l'Eugene. Un trauma així afecta tota la família.
Han tornat uns dies a casa. Els he promès que vindria a veure'l.
Els deixo sols.
Qui és la Goody?
Una cosina molt llunyana.
Molt llunyana.
No sap veure qui ets de debò.
Veu més del que vostè sap.
Continuo tan freda i insensible com el primer dia.
Algú tan fred i insensible no seria aquí amb el seu amic,
sentint-s'hi culpable.
- No he demanat una sessió gratuïta. - És el meu regal d'aniversari.
Passa.
Acaba d'arribar de Londres. La còpia del certificat de defunció.
Gràcies, Agnes.
Ha tornat a trucar la Inez Bloom?
Sobre els llums a la vella casa Gates?
Fa uns dies. La vaig enviar al xèrif.
CÒPIA CERTIFICADA DE CERTIFICAT DE DEFUNCIÓ
HISTÒRIA D'UN COLON LA VIDA DE JOSEPH CRACKSTONE
FELIÇ ANIVERSARI PENELL
Sé que t'agrada el quàdruple, però hi he treballat tota la setmana.
Aniversari, sí.
Feliç, mai.
- Cosa ho ha explicat a tothom? - Qui podia portar el pastís?
Vaig triar xocolata al 98 %, coneixent…
la teva paleta de colors.
És el regal de l'Enid?
És perfecte per fugir a peu d'un país en guerra.
- No t'agrada ser la protagonista del dia? - Ho soc cada dia.
Avui, amb pastís i una cançó dolenta.
Si et convido a un sopar de no-aniversari i sense cançó,
potser diries que sí?
Estic ofegada amb deures.
Subratllo 'ofegada'.
Un treball?
Va de com justificar els pecats del passat ens acabarà matant.
Ja havies vist això?
Què se suposa que és?
És igual.
Escolta, t'he fet alguna cosa?
Sento que, des del Rave'N, és com que m'ignores.
M'equivoco?
Ja tinc la resposta.
Cafè llarg amb dos terrossos?
L'amenaça cremada a la gespa de l'escola
està gravada a la paret de la cripta Crackstone.
Has desenterrant més cossos?
Sé que hi ha una connexió.
Posaré una alerta sobre el colon mort.
Creia que, sense una obsessió per venjar, tindria temps per resoldre un cas real.
El teu pare i jo hem enterrat la destral. Et convindria.
Jo no enterro destrals.
Les afilo.
Necessito ajuda.
- No xalis. - Vols classes de dibuix?
Podries millorar el pols.
Ho he vist en una visió. Ho reconeixes?
- Quan l'has dibuixat? - Fa un parell de dies.
M'han tornat aquells somnis que tenia.
Hi surt el monstre?
No, però podia sentir-lo,
a l'ombra, present dins el meu cap.
Saps on és, això?
És la vella mansió Gates. Hi passo quan surto a córrer.
Per què?
D'això, escolta…
Després del ball, volia oblidar-me de tu, però no podia.
Vaig posar-me a pintar i va sortir això.
Et sento tocar allà dalt.
Sé com t'endinses en la música.
Només llavors et veig com ets.
Ets la Bianca, oi?
Em pots fer un favor? La Dimecres s'ho ha deixat. Li ho portes?
És un regal de l'Enid.
No ets el seu xicot?
Òbviament no.
Sí, és clar.
Ja me n'anava.
En pensava que no vindries.
Jo també.
T'he fet cas.
De veritat, per què ets aquí?
No esperava que cap raret tornés a parlar amb mi.
Volia… parlar amb algú.
Crec que estem al mateix equip.
La meva mare va venir a recordar-me que les sirenes no muden les escates.
Per molt que ho intenti,
sempre hi haurà gent que em menyspreï.
Vull demostrar que s'equivoquen. Crec que per a tu és semblant.
Quasi tothom creu que mai aconseguiré res.
Si et soc sincer, no he fet gaire perquè pensin una altra cosa.
- Per què vas rebentar el ball? - No ho sé.
Perquè van humiliar el meu pare el Dia de la Integració.
Per ràbia i revenja.
Però, després de fer-ho,
em vaig sentir fatal.
Havia de fer-hi alguna cosa. Començar de zero.
No sé si té sentit.
Més del que creus.
Aquí hi vivia el Garrett Gates.
El noi que acusaven el meu pare de matar.
Segons el xèrif, la família havia mort i el seu llegat d'odi també.
PROPIETAT PRIVADA
Però els morts no maten.
La Goody m'hi ha dut amb motius. O desvelo els secrets de la casa
o m'hi quedo.
Despista'l un moment.
Xèrif, agafa el maleït telèfon. Soc el Noble.
Crec que ja sé qui és al darrere d'això.
És només una hipòtesi. T'ho hauré d'explicar.
Parlem-ne amb pastís al Penell, com fèiem abans.
Fins ara.
No!
Noble!
Que algú truqui a Urgències! Necessita una ambulància!
AMBULÀNCIA
És viu.
Pels pèls.
Et prenc declaració i et porto.
Ja he declarat davant el seu ajudant. Un Cadillac blau sense matrícula.
Sí, ja ho sé.
En vull una millor.
Què feies al cotxe de l'alcalde?
- L'he vist sortir de la mansió Gates. - La mansió Gates?
- Què coi hi feies? - Buscar casa.
He sentit el missatge que li ha deixat. M'ha encuriosit.
Quan l'alcalde era xèrif, tenia teories estrafolàries
sobre alguns casos sense resoldre,
i els analitzàvem allà darrere mentre menjàvem pastís.
Normalment quedava en no res.
Potser soc molt bàsica.
Que t'atropellin quan portes informació clau a la policia
indica que alguna cosa hi ha.
Tot apunta a la família Gates i a aquella casa.
La família Gates.
Com? Són tots morts. Tots.
- I no crec en fantasmes. - Potser deuria.
Com t'ho fas per ser al centre de cada desgràcia que passa?
Una potra increïble.
L'institut està confinat
i els teus privilegis de sortides queden cancel·lats.
Dimecres, m'he assabentat d'això de l'alcalde Walker.
Estàs bé? No m'imagino com és presenciar una cosa així.
Era un desig pendent.
Pot informar que soc dins la cel·la.
La directora Weems només vol el millor per a tu.
Podries haver pres mal, o pitjor.
Com va la novel·la?
La investigació de la Viper s'ha complicat,
però està planejant com tirar endavant.
Sona emocionant.
He trobat aquest llibre i he pensat en tu.
Mary Shelley el va escriure en un repte als 19 anys.
Ho sé.
És la meva heroïna literària i la meva rival.
Tinc dos anys i 364 dies per superar-la.
És molt intel·ligent centrar-te en monstres literaris
i deixar els monstres de veritat a les autoritats.
"Ningú tria el mal per ser el mal.
Es confon amb un bé buscat: la felicitat."
Mary Shelley estava descrivint gent com Weems,
que fa males accions amb l'excusa d'un bé superior.
És idea d'ella?
Inspirar-me amb altres interessos?
No.
Però t'expulsarà si continues desafiant-la.
Vostè també vol el millor per a mi?
Sempre.
- Crec que ens semblem força. - No.
No cal que m'ajudi ni que em planyi. Tinc mare i terapeuta.
Prou tortura, per a mi i tot.
Digui?
- M'he repensat el teu oferiment. - Quin oferiment?
El sopar de no-aniversari.
De debò? Seria genial.
Quan t'aniria bé?
A l'entrada de Mai Més a les 20:00.
Apaga els llums.
Dimecres?
Ty, en què vam quedar? Et vull lluny de la Dimecres Addams.
Aquesta noia et farà mal. Creu-me, conec les noies com ella.
Això ho deies per la mare?
És clar que no, o hauries de parlar sobre ella.
Ara no puc fer-ho, això.
He d'anar a veure l'alcalde a l'hospital. Torna abans del toc de queda.
La vas estimar mai?
Més del que et pots imaginar.
He estat pensant sobre la meva reacció gens entusiasta a la teva festa sorpresa.
He de reconèixer
que sento no haver-te expressat millor la meva gratitud.
- Ho dius de debò? - Aprofita.
Tant de bo poguéssim sortir i celebrar-ho de veritat.
Com millors amigues.
Quina pena que estem confinades.
Amb aquesta lluna plena…
Ei, i si dic que em transformaré i demano anar a les gàbies de llops
amb tu, que m'hi tancaràs?
Ja quasi ets tan recargolada com jo.
Cosa?
Saps què has de fer, oi?
Ai, hem de posar-nos els colls.
Òndia, m'he deixat el meu a esgrima.
No, te l'has deixat al Penell. Per sort, la Bianca l'ha portat.
Com un desig enverinat.
ACADÈMIA MAI MÉS
Hòstia!
Anem-hi.
Hola. També m'alegro de veure't.
Què? És ell el nostre conductor?
El vostre conductor?
- Això era una cita. - Això era una nit de noies.
Canvi de plans.
I les caputxes aquestes a joc?
No preguntis.
Tu condueix.
Dimecres?
Sou aquí?
Sé que estàs empipada pel quadre,
però vull parlar amb tu un moment.
On és, Cosa?
No és conya? Vols entrar-hi de debò?
Això fa molt mala espina.
Ja ho sé.
- Jo no venia a fer això. - Ni jo.
No volia celebrar l'aniversari amb un sopar o una festa sorpresa.
Vull fer això.
Doncs haver-ho dit.
No calia enredar-nos.
Si voleu marxar, marxeu.
Jo vaig a veure el garatge.
Deixa'm intentar-ho.
És inútil.
Puc?
Coses de llops.
- El cotxe que ha atropellat l'alcalde. - Això no fa ni punyetera gràcia.
Hem de trucar l seu pare ara mateix.
Per què?
Perquè em porti a Mai Més i m'expulsin?
De cap manera.
És la nit de la meva mort.
Aquí estan. La família Gates.
Fan patxoca, per ser psicòpates.
Hi ha el Garrett,
el seu pare antipàries, l'Ansel,
i tu deus ser la Laurel.
Ja no hi són.
La qüestió és:
per què em vol aquí, la Goody?
Ja en tens prou?
Tenir un altar aterridor a la biblioteca és normalíssim, oi?
El nostre és a sala, més còmode per a un Día de los Muertos constant.
PLOURÀ SANG
QUAN M'ALCI
Són calentes.
Tyler, vigila tota la planta baixa.
L'Enid i jo mirarem a dalt.
Sí?
Molt bé. Tu, a l'esquerra. Jo, a la dreta.
De veritat vols que ens separem? Aquí dalt?
És com moren les amigues a les pel·lis de terror.
Com més aviat busquem, abans marxaràs.
No, si us plau.
Què hi faig, jo, aquí?
Sé què diria la meva mare.
"Enid, et deixes trepitjar."
"Ets molt fluixa."
"Ensenya les dents. Qui vol una bola de pèl desesperada?"
Calla, mama! Surt del meu cap!
Dimecres, has de veure això!
El llit està fet. No hi ha pols ni teranyines.
"LG"?
Laurel Gates.
Sembla que algú ha tornat a la seva habitació.
No pot ser.
Va morir fa 25 anys, ofegada a l'estranger.
Anem-hi.
És la pitjor sortida de noies de la història.
Sortiu, noies! És aquí!
El muntaplats. Entra-hi!
Mare meva.
No, el coll no!
Para.
Mare meva.
Què fas?
- Són les parts del cos de les víctimes. - Vinga!
- Estàs bé? - Ara t'importa, això?
Dimecres, què coi fas?
Hem de tornar pel Tyler!
El monstre és allà!
Agafa això.
- Allò és a dintre! - Estàs ferit. Pots caminar?
D'on surts, tu?
Té. Posa't això.
Què li ha passat?
Gràcies, doctora.
No em vull fer la important,
però estic patint un atac de pànic.
Hem de tornar abans que la Weems se n'adoni.
Què carai ha passat?
- És cosa teva, oi? - Si us plau, pare. Estic bé.
Entenc que estigui enrabiat, però ha de veure una cosa.
Era tot aquí.
Les parts del cos, el Cadillac blau,
l'altar i el dormitori ple de pètals de rosa.
Doncs no hi queda res.
Algú ho ha buidat quan hem marxat.
Ahir li vaig dir que tot apuntava a la casa i tenia raó.
I per això quasi han mort el meu fill i els teus amics?
Escolta'm bé.
Des d'ara mateix, et prohibeixo que vegis el Tyler
i que intentis fer res més que tingui a veure amb el cas, entesos?
Has incomplert una ordre directa i has sortit del campus confinat.
Per no mencionar posar en perill els teus companys i a tu mateixa.
I per això em pot expulsar. Ho sé.
Té tot el dret a fer-ho.
Crec que cometria un gran error, però.
Ara li convindria una mica de contrició, senyoreta Addams, no de supèrbia.
No em disculparé per buscar la veritat.
Què és això?
Un avís del Rowan.
Per això va intentar matar-te?
El va fer la seva mare abans de morir. Deia que jo destruiria l'escola.
Però crec que la salvaré.
Ara sap què està en joc.
Només tot el que va jurar protegir. Crec que mereixo una altra oportunitat.
Si us plau.
Una infracció més…
Una altra falta de disciplina i estaràs expulsada.
Sense laments ni peròs.
- L'Enid i el Xavier es queden. - Prou de negociacions.
Bona nit.
- On vas? - A l'habitació de la Yoko.
Thornhill diu que hi puc passar unes nits.
No cal.
He parlat amb Weems. No us castigarà.
T'he d'estar agraïda?
Ja he demanat perdó. S'ha acabat.
S'ha acabat?
Això d'avui ha estat la cirereta del pastís que ni tan sols has tallat.
Fas servir tothom per obtenir el que vols, fins i tot posant-los en perill.
Podríem haver mort per la teva estúpida obsessió.
Però no hem mort.
Soc un pas més a prop de resoldre el cas.
Això és el que importa.
Ho he intentat
molt,
però molt, ser amiga teva.
Ho he donat tot.
He estat considerada. Els he dit: "Sé que sembla una assassina en sèrie.
- Només és tímida." - No t'ho he demanat.
No calia, perquè és el fan les amigues. No cal demanar-ho!
Que no ho sàpigues ho explica tot.
Vols estar sola, Dimecres? Estigues sola.
Segons la Goody, el meu destí és estar sola.
Potser és inevitable.
Però, per primer cop a la vida,
no em resulta agradable.
Hi ha una altra cosa.
La sensació punyent…
que la mort és molt a prop.
Observant-me.
Però això no m'espantarà. I no em rendiré mai.
Aquella casa.
Aquella família.
Crackstone.
El monstre.
Una versió de mi.
Semblem estar connectats com una teranyina.
Quan l'alcalde es va apropar massa a la veritat,
el van fer callar.
A mi, no m'ho faran.
Qui m'estigui observant
que pari atenció…
Et trobaré.
Subtítols: Adán Cassan