‎UN SERIAL NETFLIX
‎Dacă cumva vă întrebați,
‎nu țin prea des ședințe de spiritism.
‎Abia-i suport pe cei vii.
‎De ce să mai vorbesc și cu morții?
‎Dar mama a zis
‎că doar Goody mă poate învăța ‎să-mi controlez abilitățile mediumnice.
‎Cu cât învăț mai repede, ‎cu atât rezolv cazul mai repede.
‎Scuze!
‎N-am vrut să-ți întrerup…
‎Să mai întreb ce faci?
‎Căutam o rudă pe tărâmul pustiu al morții.
‎Ți se potrivește. Ai o rudă pe nume Goody?
‎A fost printre exclușii originari.
‎Am încercat s-o invoc, ‎dar pare că-mi ignoră rugămințile.
‎Nu încerci cu lumânările mele parfumate?
‎Aroma de biftec tartar e mortală.
‎Poate ți-a răspuns totuși Goody.
‎Nu cred că comunică ‎prin decupaje din reviste.
‎PENTRU RĂSPUNSURI, VINO LA MIEZUL NOPȚII ‎ÎN CRIPTA LUI CRACKSTONE!
‎Tu ai insistat să vii.
‎Mă descurcam singură.
‎Informatorul nostru aspirant e deja aici.
‎A murit ceva aici?
‎Miroase ca în copilărie.
‎Haide!
‎M-am mai gândit. Parcă aș rămâne aici.
‎Știi tu… de pază.
‎Enid?
‎Indiferent cine ești, arată-te!
‎Un pas greșit și te spintec.
‎Surpriză!
‎Mulți ani trăiască
‎Cine să trăiască? ‎Wednesday să trăiască
‎LA MULȚI ANI DE 16 ANI!
‎La mulți ani!
‎Tu ești capul răutăților, normal.
‎N-ai reținut că pedeapsa pentru petreceri ‎e cea capitală?
‎Am ales bine modelul de tort, nu?
‎Iar eu am adăugat balonașul roz.
‎Nu-ți pui o dorință?
‎E în latină.
‎Va ploua cu foc… când mă voi scula.
‎Asta nu e dorință.
‎Prima parte era scrisă cu foc pe peluză ‎la Nevermore. Nu poate fi o coincidență.
‎N-o să mâncăm tortul niciodată, nu-i așa?
‎Vine Crackstone.
‎- Goody! ‎- Ești Corbul din neamul meu.
‎Wednesday!
‎Tu mă poți învăța să-mi controlez puterea.
‎Nu poți controla un fluviu învolburat.
‎Învață să navighezi fără să te îneci!
‎Timpul ne e potrivnic.
‎Locul ăsta de-l găsești, ‎pe Crackstone poți să-l oprești!
‎- Vorbești mereu în șarade? ‎- Cauți mereu răspunsuri simple?
‎Calea Corbului e singuratică.
‎Vei sfârși singură. Vei fi bănuitoare ‎și vei vedea în ceilalți doar umbra.
‎Asta ar trebui să mă sperie?
‎Da.
‎CAPITOLUL VI ‎„SUFERINȚA ADUCE SUFERINȚĂ”
‎Vezi că de acolo cazi direct în dizgrație!
‎Nu da vina pe Mână!
‎Petrecerea a fost ideea mea. ‎Toți merităm să fim sărbătoriți.
‎Eu prefer să fiu ponegrită.
‎Ce s-a întâmplat? Părea că ai convulsii.
‎N-am eu norocul ăsta.
‎Nu mă feliciți nici fiindcă te-am păcălit?
‎M-a impresionat șiretlicul.
‎„Fie-ți aniversarea acră și mohorâtă ‎cum o vrei! Cu drag, mama și tata.”
‎Mână a ascuns cadoul ‎când au plecat ei, după weekend.
‎Ce scârbos!
‎Aș fi preferat veverițe vii.
‎Dacă tot primim cadouri…
‎Îți place?
‎- Ce e, mai exact? ‎- Un fular circular.
‎L-am făcut în culorile tale.
‎Știi ce e cel mai tare?
‎Am și eu unul!
‎Le putem purta împreună la ore.
‎E prea prețios ca să-l port la ore.
‎Hai să așteptăm o ocazie specială…
‎cum ar fi o înmormântare!
‎Lucas se simte prost ‎pentru cele întâmplate la bal.
‎Mă îndoiesc, având în vedere ‎ultimul său act de vandalism.
‎N-a avut nicio legătură ‎cu incidentul de pe peluză.
‎Săptămâna asta a fost pedepsit.
‎Bine.
‎Își face serviciul comunitar aici ‎și uităm tot ce s-a întâmplat.
‎Da, păi…
‎Îți sunt dator, Larissa.
‎N-am nevoie de recunoștința ta.
‎Găsește vinovații! ‎Poate începi cu acoliții lui Lucas.
‎Imediat ce îl identificăm ‎pe atacatorul tânărului Ottinger.
‎Deși totul îl indică ‎pe unul dintre elevii voștri.
‎Ai grijă, Noble…
‎bunătatea mea are limite.
‎VA PLOUA CU FOC
‎Aseară, în criptă, ai mai avut o viziune?
‎Nu știam că vorbim din nou.
‎Nu știai? Doar am fost ‎la petrecerea ta surpriză.
‎- Ce ai văzut? ‎- Cine zice că eu vreau să-ți vorbesc?
‎- Tot mai crezi că eu sunt monstrul? ‎- N-am exclus.
‎Când te răzgândești și vrei să te ajut, ‎știi unde mă poți găsi.
‎De unde ai aia?
‎Brățara. De unde o ai?
‎Lucas. Mă bucur să te cunosc.
‎- Bianca. ‎- Știu.
‎Săptămâna trecută, la Girueta, ‎tata a zis că trebuie să mă adun.
‎După ce a plecat, o doamnă mi-a arătat
‎o aplicație de autoajutorare, ‎Cântecul Zorilor.
‎Zicea că mă va ajuta să-mi schimb viața.
‎În mod normal, ‎aș fi zis că e o aiureală, dar totuși…
‎Ai crezut-o.
‎Și s-a dovedit că are dreptate, ‎așa că m-am înscris.
‎Și mi-au trimis asta.
‎Te asigur că nu le pasă ‎de binele tău, ci doar de banii tăi.
‎Fă-ți un bine și șterge aplicația!
‎Dacă îi asculți, devii o pradă mai ușoară.
‎De unde știi?
‎Știu.
‎De aceea îl avertizez ‎pe mundanul care mi-a distrus rochia
‎cu farsa lui de rahat ‎să nu se lase atras de Cântecul Zorilor.
‎Ești exact genul pe care-l caută.
‎Bănuiesc că nu e un compliment.
‎- Dar ție de ce-ți pasă? ‎- Încerc să nu mă transform în mama.
‎Ea e tiparul răutății viitoare.
‎Trec pe la Girueta mai târziu. Poate vii.
‎Mai schimbăm păreri ‎despre autoperfecționare.
‎N-am fost mereu împotriva aniversărilor.
‎Fiecare mă apropie cu un an ‎de îmbrățișarea rece a morții.
‎Ce să nu-ți placă?
‎Ai mei mi-au oferit aniversări memorabile.
‎Mulți ani trăiască
‎Surpriza perfectă.
‎Tortul perfect.
‎Bomboane!
‎Jocurile perfecte.
‎Bomboane!
‎Însă acum‎,‎ petrecerile, ‎cadourile și jocurile…
‎par atât de neînsemnate.
‎Goody m-a avertizat că mi-e scris ‎să fiu singură și că o să regret.
‎Doamnă dr. Kinbott!
‎Nu te-am mai văzut de la ședința ‎cu familia, care a fost… de neuitat, clar.
‎Cum mai merge cu ei?
‎Am petrecut ceva timp împreună cu mama, ‎făcând chestii manuale.
‎- În grădină? ‎- La deshumat.
‎Și l-am scăpat pe tata de pușcărie.
‎Ce te aduce aici?
‎Lucrez cu mamele lui Eugene.
‎Aceste traume afectează emoțional ‎întreaga familie.
‎Au plecat acasă câteva zile. ‎Am promis că trec să văd ce face.
‎Eu mă retrag.
‎Cine e Goody?
‎O verișoară îndepărtată. ‎Foarte îndepărtată.
‎Nu pare să te vadă așa cum ești.
‎Vede mai mult decât crezi.
‎Sunt rece și fără inimă ‎ca atunci când ne-am cunoscut.
‎Cineva rece și fără inimă nu ar sta ‎lângă patul unui prieten, chinuit de vină.
‎Nu doresc o ședință gratis.
‎Consider-o cadou de ziua ta!
‎Intră!
‎A sosit de la Londra. ‎Ați cerut un vechi certificat de deces.
‎Mersi, Agnes!
‎Apropo, a mai sunat Inez Bloom?
‎Cea care a zis ‎că sunt lumini la conacul Gates?
‎Acum câteva zile. Am trimis-o la șerif.
‎COPIE LEGALIZATĂ A CERTIFICATULUI DE DECES ‎LAUREL GATES
‎CĂLĂTORIA UNUI PELERIN ‎VIAȚA LUI JOSEPH CRACKSTONE
‎ANIVERSARE FERICITĂ!
‎Știu că bei espresso cuadruplu, ‎dar mă chinui de o săptămână.
‎Aniversare, da. Fericită, niciodată.
‎Mână chiar a spus tuturor?
‎Cine crezi că a livrat tortul?
‎Am folosit cremă de ciocolată neagră 98%, ‎știind ce paletă de culori preferi.
‎E cadoul de la Enid?
‎E perfect dacă fugi pe jos ‎din țări distruse de război.
‎Nu vrei o zi centrată pe tine?
‎Toate zilele sunt așa. ‎Dar asta e cu tort și muzică proastă.
‎Dacă te-aș invita ‎la o cină neaniversară, fără muzică…
‎te-ar putea interesa?
‎Nu-mi permit timpi morți.
‎Cu accent pe „morți”.
‎Predai un eseu?
‎E despre cum mascarea păcatelor trecute ‎ne va veni de hac.
‎Ai mai văzut asta?
‎Ce ar trebui să fie?
‎Nu contează.
‎Am greșit cu ceva?
‎De la Rave'N, mă cam ignori.
‎Mă înșel?
‎Mi-am primit răspunsul.
‎Neagră, două cuburi, la pahar?
‎Amenințarea de pe peluza de la școală…
‎Apare și pe peretele ‎din cripta lui Crackstone.
‎- Doar n-ai deshumat iar cadavre. ‎- Sigur există o legătură.
‎Voi da în urmărire un pelerin mort.
‎Cum nu te mai obsedează vechi vendete, ‎te poți ocupa de fărădelegi adevărate.
‎Am îngropat securea războiului ‎cu tatăl tău. Fă la fel!
‎Eu nu îngrop securile.
‎Le ascut.
‎Vreau să mă ajuți.
‎- Nu te bucura! ‎- Vrei lecții de desen?
‎Ai o tușă cam șovăitoare.
‎Am văzut-o într-o viziune. O recunoști?
‎- Când l-ai desenat? ‎- Acum câteva zile.
‎Am început să am din nou acele vise.
‎Monstrul apare în ele?
‎Nu, dar îl simt bântuindu-mă din umbră.
‎Știi unde e?
‎E vechiul conac al familiei Gates. ‎Trec pe lângă el când alerg.
‎De ce?
‎Uite…
‎Voiam să te uit după bal, dar n-am putut.
‎Am început să pictez și a ieșit așa.
‎Te aud cum cânți acolo sus.
‎Și văd cum te pierzi în muzică.
‎Simt că doar atunci te văd așa cum ești.
‎Tu ești Bianca, nu?
‎Îmi faci o favoare? ‎Wednesday a uitat asta. I-o dai înapoi?
‎E cadou de la Enid.
‎Nu ești iubitul ei?
‎Nicidecum.
‎Bine, nicio problemă.
‎Tocmai plecam.
‎Nu credeam că o să apari.
‎Nici eu.
‎Ți-am urmat sfatul.
‎Serios, de ce ești aici?
‎Nu credeam că vreun exclus ‎va mai vorbi cu mine.
‎Voiam doar să vorbesc cu cineva.
‎Suntem cam în aceeași situație.
‎Săptămâna trecută, mama mi-a reamintit ‎că sirenele nu se schimbă niciodată.
‎Oricât m-aș strădui, ‎unii mă vor privi mereu de sus.
‎Îi voi arăta că greșește.
‎Mă gândeam că tu mă vei înțelege.
‎Cei mai mulți cred ‎că eu nu voi reuși să fac nimic.
‎Sincer, nu prea le-am dat motive ‎să gândească altfel.
‎- De ce ne-ai stricat balul? ‎- Nu știu.
‎Eram furios că tata fusese umilit ‎la Ziua porților deschise.
‎Voiam să mă răzbun.
‎Dar apoi…
‎m-am simțit prost.
‎Am înțeles că trebuie să uit trecutul ‎și să o iau de la capăt.
‎Are sens ce spun?
‎Mai mult decât crezi.
‎Aici locuia Garrett Gates.
‎Băiatul pe care tata ‎a fost acuzat că l-a ucis.
‎Șeriful mi-a spus că familia lui a pierit, ‎împreună cu ura pe care o instiga.
‎Nu fantomele îi ucid pe cei vii.
‎Goody mi-a arătat casa asta cu un motiv. ‎Ori îi descopăr secretele…
‎ori mor încercând.
‎Să-i distragem atenția!
‎Răspunde, domnule șerif! Noble sunt.
‎Cred că știu cine e responsabil.
‎E cu semnul întrebării. ‎Trebuie să-ți explic.
‎Îți spun la o plăcintă la Girueta, ‎ca pe vremuri.
‎Pe curând!
‎Nu!
‎Noble!
‎Sunați la Urgențe!
‎Chemați o ambulanță!
‎AMBULANȚĂ
‎A supraviețuit.
‎Cu greu.
‎- Te duc înapoi după ce dai o declarație. ‎- Am dat deja una.
‎Cadillac albastru, fără numere.
‎Știu.
‎Mai încercăm.
‎Ce căutai în mașina primarului?
‎- Tocmai ieșea din conacul familiei Gates. ‎- Conacul familiei Gates?
‎- Ce naiba făceai acolo? ‎- Îmi căutam casă.
‎Am auzit ce mesaj ți-a lăsat.
‎M-a intrigat.
‎Pe când era șerif, ‎primarul avea multe teorii stranii
‎despre cazuri pe care nu le putea rezolva.
‎Și le disecam la o plăcintă, ‎la masa aia din spate.
‎De multe ori, nu ajungeam nicăieri.
‎Poate sună demodat, dar când ești călcat ‎înainte de a da poliției informații-cheie,
‎înseamnă că știai ceva relevant.
‎Totul duce la familia Gates ‎și la casa aceea.
‎La familia Gates…
‎Cum? Toți sunt morți.
‎- Iar eu nu cred în fantome. ‎- Poate ar trebui.
‎Cum de ești implicată ‎în fiecare dezastru care se întâmplă?
‎Cu mult noroc.
‎De acum, școala e închisă complet,
‎iar ieșirile sunt interzise ‎pe termen nelimitat.
‎Wednesday, tocmai am aflat ‎ce a pățit domnul primar Walker.
‎Te simți bine?
‎- Incredibil, să asiști la așa ceva… ‎- Era pe lista mea cu dorințe.
‎Zi-i directoarei că sunt tot aici!
‎Dna directoare Weems îți vrea doar binele.
‎Puteai fi rănită grav sau chiar mai rău.
‎Cum merge cu romanul?
‎Ancheta lui Viper e periclitată serios,
‎dar ea își calculează pașii următori.
‎Sună interesant. Aveam cartea asta pe raft ‎și m-am gândit la tine.
‎Mary Shelley a scris-o ‎după o prinsoare, la 19 ani.
‎Știu.
‎E eroina mea literară și marea mea rivală.
‎Mai am doi ani și 364 de zile s-o înving.
‎E foarte bine că te concentrezi ‎pe monștrii din literatură
‎și îi lași pe cei adevărați ‎în seama autorităților.
‎„Nimeni nu alege răul fiindcă e rău,
‎ci fiindcă îl confundă ‎cu fericirea sau cu binele.”
‎Așa descrie Mary Shelley oamenii ca Weems,
‎care fac lucruri rele ‎pretinzând că apără binele comun.
‎Ea te-a pus să mă încurajezi ‎să-mi urmăresc celelalte interese?
‎Nu.
‎Dar te va exmatricula ‎dacă o vei mai sfida.
‎Deci tu îmi vrei doar binele?
‎Întotdeauna.
‎- Noi ne asemănăm. ‎- Ba nu.
‎Nu vreau ajutor și milă.
‎Am deja mamă și terapeută. ‎Până și mie îmi ajunge atâta tortură.
‎Alo!
‎- M-am mai gândit la oferta ta. ‎- Ce ofertă?
‎Cu cina neaniversară.
‎Serios? Ce bine!
‎- ‎Când poți? ‎- Vino în fața porții școlii la ora 20:00!
‎Cu farurile stinse.
‎Wednesday?
‎Ce ți-am spus eu?
‎Stai departe de Wednesday Addams!
‎Fetele ca ea te fac să suferi.
‎Cunosc genul.
‎Vrei să zici că așa era mama?
‎Sigur că nu. Pentru asta, ‎ar trebui chiar să vorbești despre ea.
‎Nu pot face asta acum.
‎Mă duc la spital, să văd ce face primarul. ‎Să vii devreme acasă!
‎Ai iubit-o măcar?
‎Nespus de mult.
‎Știi reacția lipsită de entuziasm ‎pe care am avut-o la petrecerea-surpriză?
‎Regret că nu ți-am arătat mai bine ‎recunoștința pe care ți-o port.
‎- Sigur? ‎- Acceptă și gata!
‎De-am putea cumva să ieșim de aici ‎și să mai sărbătorim o dată!
‎Ca două prietene bune.
‎Păcat că școala e închisă!
‎Ia uite ce lună plină!
‎Zicem că mă voi transforma, ‎că mergem la cuștile pentru lupi
‎și că te-ai oferit să mă închizi.
‎În fine, viclenia mea te-a molipsit!
‎Mână!
‎Știi ce ai de făcut?
‎Trebuie să purtăm fularele.
‎Cred că mi l-am uitat la scrimă.
‎De fapt, l-ai uitat la Girueta. ‎Din fericire, ți l-a adus Bianca.
‎Ca peștișorul de aur.
‎ACADEMIA NEVERMORE
‎Doamne!
‎Să mergem!
‎Bună! Și eu mă bucur să te văd.
‎El e șoferul de Uber?
‎Șoferul de Uber?
‎- Nu era întâlnirea noastră? ‎- Nu era o seară pentru fete?
‎S-au schimbat planurile.
‎Ce e cu aceste fulare-glugă asortate?
‎Nu întreba! Doar condu!
‎Wednesday!
‎Sunteți aici?
‎Știu că ești supărată din cauza tabloului, ‎dar vreau să vorbim puțin.
‎Ea unde e, Mână?
‎Serios, vrei să intrăm acolo?
‎- Locul ăsta îmi dă fiori. ‎- Știu.
‎- Nu știam că mă bag în așa ceva. ‎- Nici eu.
‎De ziua mea, nu-mi doream ‎o cină sau o petrecere-surpriză.
‎Ci exact asta.
‎Trebuia să ne spui. ‎Nu era nevoie să ne păcălești.
‎Dacă vreți, puteți pleca.
‎Eu merg să văd ce e în garaj.
‎Stai să încerc eu!
‎Degeaba.
‎Încerc și eu?
‎Așa fac vârcolacii.
‎E mașina care l-a lovit pe primar.
‎A devenit cam macabru.
‎Hai să-l sunăm pe tatăl lui Tyler!
‎De ce? Ca să mă ducă înapoi la Nevermore ‎și să fiu exmatriculată?
‎Nici gând!
‎Asta e noaptea când voi muri.
‎Iată-i! Familia Gates.
‎Arată bine, pentru niște psihopați.
‎Uite-l pe Garrett…
‎pe tatăl lui, Ansel, care ura exclușii.
‎Și tu trebuie să fii Laurel.
‎Au murit de mult cu toții.
‎Deci întrebarea e…
‎de ce m-a adus Goody aici?
‎Ai văzut destul?
‎Toată lumea are ‎un altar înfricoșător în bibliotecă, nu?
‎Al nostru e în sufragerie. ‎Ca să fie destule locuri de Ziua morților.
‎VA PLOUA CU SÂNGE
‎CÂND MĂ VOI SCULA
‎Încă sunt calde.
‎Tyler, verifică restul parterului!
‎Eu și Enid vom căuta sus.
‎Așa vom face?
‎Așa… Tu o iei la stânga, eu la dreapta.
‎Chiar vrei să ne despărțim? Aici?
‎Așa mor prietenii în filmele de groază.
‎Dacă ne mișcăm, scapi mai repede.
‎Nu, te rog!
‎Ce caut eu aici?
‎Știu ce ar spune mama.
‎„Te lași călcată în picioare.
‎Ești prea moale.
‎Fii mai dură, nu o blăniță plângăcioasă!”
‎Taci, mamă! Ieși din capul meu!
‎Wednesday, vino să vezi ceva!
‎Patul e făcut.
‎Nu e praf, nici pânze de păianjen…
‎„LG”?
‎Laurel Gates.
‎Se pare că s-a mutat înapoi în camera ei.
‎E imposibil.
‎E moartă de 25 de ani. ‎S-a înecat în străinătate.
‎Să mergem!
‎E cea mai nasoală seară pentru fete!
‎Plecați! E aici.
‎Liftul de bucătărie. Hai!
‎Doamne!
‎Nu cu fularul!
‎Termină!
‎Doamne!
‎Ce faci?
‎- Sunt bucăți din corpurile victimelor. ‎- Haide!
‎- Ești bine? ‎- De când îți pasă?
‎Ce naiba e în capul tău?
‎Trebuie să ne întoarcem după Tyler!
‎Monstrul e acolo!
‎Ține lanterna!
‎- Monstrul e tot acolo! ‎- Poți să mergi?
‎Tu de unde ai apărut?
‎Poftim! Ia ăsta!
‎Ce a pățit?
‎Mulțumesc, dnă doctor.
‎Nu vreau să mă bag în seamă, ‎dar am un atac de panică.
‎Hai înapoi, ‎până nu află Weems că lipsim!
‎Ce naiba s-a întâmplat?
‎- E vina ta, nu? ‎- Tată, te rog! Mă simt bine.
‎Înțeleg că ești supărat, ‎dar trebuie să vezi ceva.
‎Totul era aici.
‎Organele lipsă, Cadillacul albastru,
‎altarul și dormitorul ‎plin cu trandafiri proaspeți.
‎Acum nu mai e nimic.
‎Cineva a golit tot după ce am plecat.
‎Ieri ți-am zis că toate indiciile duc aici ‎și am avut dreptate.
‎De asta era să-ți ucizi prietenii ‎și pe fiul meu?
‎Ascultă!
‎De acum înainte, ‎îți interzic să te întâlnești cu Tyler
‎și să-ți mai bagi nasul în acest caz!
‎Mi-ai încălcat ordinul ‎și ai părăsit școala, deși era interzis.
‎În plus, ți-ai pus colegii ‎și pe tine însăți în pericol.
‎Mă puteți exmatricula. Știu.
‎Și aveți tot dreptul să o faceți.
‎Dar ar fi o mare greșeală.
‎Acum ar fi mai potrivit să te căiești, ‎nu să fii arogantă.
‎Nu-mi voi cere scuze ‎că am vrut să aflu adevărul.
‎Ce e asta?
‎Un avertisment de la Rowan.
‎De asta a încercat să te ucidă?
‎Mama lui l-a desenat înainte să moară. ‎Zicea că sunt menită să distrug școala.
‎Dar eu cred că o voi salva.
‎Știți ce e în joc.
‎Tot ce ați jurat să protejați.
‎Cred că merit o a doua șansă.
‎Vă rog!
‎O singură abatere…
‎Un singur pas greșit și te exmatriculez.
‎Să nu mai aud scuze!
‎- Îi iertați și pe Enid și Xavier. ‎- Și lasă negocierile!
‎Noapte bună!
‎- Unde te duci? ‎- În camera lui Yoko.
‎Thornhill a zis că pot sta acolo o vreme.
‎Nu e nevoie. Am vorbit cu Weems. ‎Tu și Xavier nu veți fi pedepsiți.
‎- Ar trebui să-ți mulțumesc? ‎- Mi-am cerut deja scuze. S-a terminat.
‎S-a terminat?
‎Seara asta a fost cireașa de pe tortul ‎pe care nu te-ai obosit să-l tai.
‎Ne folosești ca să obții ce vrei, ‎chiar dacă ne pui în pericol.
‎Puteam muri astă-seară ‎din cauza obsesiei tale.
‎Dar n-am murit.
‎Am mai făcut un pas ‎spre rezolvarea cazului. Și asta contează.
‎Am încercat…
‎foarte…
‎foarte mult să-ți fiu prietenă.
‎M-am expus criticilor.
‎M-am gândit la tine. Le-am zis tuturor: ‎„E timidă, nu e criminal în serie.”
‎Nu ți-am cerut asta.
‎Nu trebuia, fiindcă așa fac prietenii! ‎Nu trebuie să li se ceară.
‎Faptul că nu știi acest lucru spune totul.
‎Vrei să fii singură? N-ai decât!
‎Goody mi-a zis ‎că sunt menită să fiu singură.
‎Poate e inevitabil.
‎Dar pentru prima dată în viață…
‎nu îmi place.
‎Și mai e ceva.
‎O senzație neplăcută.
‎Că moartea îmi dă târcoale.
‎Mă urmărește.
‎Dar nu mă voi lăsa intimidată. ‎Și nu voi renunța niciodată.
‎Casa aceea.
‎Familia aceea.
‎Crackstone.
‎Monstrul.
‎Și, cumva, eu.
‎Toți părem legați, ca o pânză de păianjen.
‎Când primarul s-a apropiat prea mult ‎de adevăr,
‎a fost redus la tăcere.
‎Dar eu nu voi fi.
‎Celui care mă urmărește…
‎îi spun de acum.
‎O SĂ TE GĂSESC
‎O să te găsesc.
‎Subtitrarea: George Georgescu