ПРИВІТ!
ПИЙ ДО ДНА!
НА ОСНОВІ ПОДКАСТУ «WECRASHED» WONDERY
Стартап, що зазнав краху
Хорошого дня.
Дякую. Йди туди.
Добрий день.
Вітаю. Чим можу допомогти?
Я хочу відкрити кредитну лінію.
Прекрасно. Наш персональний банкір негайно вам допоможе.
- Дуже вам дякую. - Без проблем.
Вставте пластикову картку.
Введіть PIN-код.
Від імені Chase Bank
хочу вам подякувати за те, що ви наш постійний клієнт… сім років.
Поздоровляю, містер Ньюманн,
ви отримали попереднє схвалення на отримання сапфірової картки.
Ви заробили подвійні бали на обіди, в тому числі на послуги доставки.
Річна комісія становить 95 доларів, а кредитний ліміт – 10 000 доларів.
Десять тисяч?
Мені треба трохи більше.
Думаю, це можна зробити. Який ліміт ви хочете?
П’ятдесят мільйонів.
Ага.
На вашому рахунку 43 000 доларів.
Поґуґліть мене.
Давайте. Не соромтеся.
Секундочку. Роджер!
Роджер.
Адаме,
у банківській індустрії ви тепер УВО.
- Знаєте, що це означає? - Ні.
Це означає «ультравартісна особа».
Поздоровляю.
Як голова JPMC, я…
ГОЛОВНИЙ ОФІС JP MORGAN CHASE
Хочеться вірити, що я розумію занепокоєння
ультравартісних осіб краще за інших.
Так.
Мені здається, що я розумію перспективи.
- І труднощі. - Труднощі?
Так. У вашому випадку вони в тому, що ваша компанія отримала мільярди,
але у вас, Адама Ньюманна, на рахунку й досі…
Сорок три тисячі доларів. Так.
Так, на вашому рахунку.
Неможливо оцінити вартість ваших акцій без рівня ліквідності.
Тому зараз головна для вас проблема, Адаме, – це ліквідність.
Зробіть мене ліквідним, Джеймі.
Зробіть мене ліквідним!
Так. Але кредитна лінія на 50 мільйонів доларів…
Думаю, потрібна лінія на 100 млн.
Так у вас буде більше можливостей.
У цьому є сенс.
Увійдіть.
Я попрошу відділ кредитування підготувати все необхідне.
Джеймі.
Джеймі, як ви знали?
- Дякую, Кессі. - «Дон Хуліо», моя улюблена.
Адаме, я хочу бути вашим персональним банкіром.
Не зважай на дешеву музику.
Це… Ого, Рівко.
Знаю, він бездоганний.
Але я сказала брокеру, що дім мені сподобався.
Рівко, ніколи їм такого не кажи.
Знаю, Нешама. Але що ти хо…
Я не продумую все наперед. Я імпульсивна.
Скільки вони просять?
Тринадцять і дев’ять, але бажаючих троє.
Тринадцять і дев’ять. Запропонуй їм 15 мільйонів, готівкою.
На переговорах ніякого пищання. Треба грати до кінця.
Добре, обіцяю.
Будь серйозна.
Містер Ньюманн.
Ну все, мені треба йти. Пошукай домівки для Аді та Савти.
Добре. Скільки хочеш витратити?
Небагато. Десь до п’яти мільйонів.
Люблю тебе. Бувай.
ШАНХАЙ
Строки дуже стислі.
Він пропустив братове шістдесятиріччя.
Скажіть йому, що це того варте.
Його брат дуже пишатиметься тим, що він будує.
Дуже пишатиметься.
- Темп повільний. Через це… - То треба працювати краще, а не більше.
А чому… А де другий поверх?
Він сказав: «У проєкті не було другого поверху, лише сходи».
Не другий по…
Хто будує сходи без другого поверху?
Чому? Поясніть, чому.
ПАРИЖ
Не встигли під’єднати унітази до труб.
Унітази декоративні.
У нас нашестя…
ВАРШАВА
…мишей.
Униз по вулиці є кондитерська.
Сходіть туди й купіть усього потроху.
І скажіть: якщо прийде хтось з карткою-ключем WeWork,
хай пускають у туалет. Добре?
Я орендував будівлю через дорогу.
Облаштуйте там тимчасовий офіс WeWork.
Пофарбуйте його, проведіть інтернет і організуйте атмосферу.
У вас 48 годин.
Знаєте, що таке басейн з кульками?
Басейн з кульками? Це басейн, повний кульок.
Зробіть басейн з кульками. Люди стрибатимуть звідти в басейн.
Проблему вирішено. Дуже вам дякую.
Що ще за басейн з кульками?
Де ти?
І гадки не маю. Здається, в Стокгольмі.
В Осло.
Відчуваєш?
Відчуваєш любов та енергію, яку я тобі посилаю?
Так. Відчуваю, Рівко.
Сьогодні Гарлоу Мун повернулася до мене й каже:
«Мамусю, якщо прошепотіти "полуничне желе", то чується "я люблю тебе"».
Полуничне желе.
Щось у мене не схоже на «я люблю тебе», коли я це кажу.
Мабуть, це залежить від того, як саме ти шепочеш.
Полуничне желе. Желе.
Ти отримала мій подарунок?
Так. Я його ще не розгортала. Чекаю на тебе.
Розгорни, Рівко.
Розгорнути? Ну добре.
ПІДПИШИСЬ І ЗБЕРЕЖИ РЕБЕККА НЬЮМАНН – «TIME»
Ти подарував мені підписку на «Time». Дякую.
На видання «Time 100».
Ти потрапив у «Time 100»?
Ні, ми потрапили. Ми в «Time 100».
Там моє ім’я,
але без тебе всього цього не було б.
Нічого не було б, Рівко.
Полуничне желе.
Повертайся до нас. Повертайся додому, до мене.
Хотів би. Ці міжнародні рейси.
Мій рейс уже тричі скасовували цього тижня.
Ну, навізуалізуй, що вмієш літати.
Навізуалізуй, що вмієш літати.
Так, це все. Дрібничка.
Як бачите, на борту літака
є всі зручності, які можна собі уявити.
Ложки охолоджені,
щоб ікра не зіпсувалась на такій висоті.
Кращого літака для вашої компанії вам не знайти, містер Ньюманн.
Спеціальна бортова мультимедійна система з колонками Bang &amp; Olufsen.
Хто це співає?
Кеті Перрі. «Roar».
Я в захваті!
Від пісні чи від літака?
І того і того! І беру літак!
Двадцять нових офісів!
Тринадцять міст!
Шість країн!
І після невеличкої затримки на митниці
ми тепер горді власники новісінького ґонґа!
Адам, представники П’яти сімей.
Та що ж це таке? П’ять сімей у перший же день повернення.
Це в розкладі вже місяць.
І в тижневому й щоденному розкладах.
- Уранці я надіслав тобі… - Перенеси.
- Не можна переносити. - Перенеси.
Ти вже вісім разів переносив.
Тоді скажи, що мене немає.
Джеймі Годарі дивиться прямо на тебе.
Ох, чорт. Добре.
З’ясувалося, що столи для роботи стоячи знімають м’язово-скелетний біль, втому.
Не кажучи вже про вже доведене підвищення продуктивності праці.
Не знаю, чи ви бачили дослідження,
опубліковане в «International Journal of Workplace Health Management».
Ні? Бо воно дуже переконливе. Результати були…
Адаме, тобі що, нудно?
Так, нудно. Але прошу, продовжуй.
У мене таке враження,
що ти недооцінюєш нашу роль.
Зазвичай конкуренти бувають на ножах.
Ні.
Я ціную вашу роль.
Усі присутні разом становлять 89%
коворкінг-офісів у США.
Я ціную, що у WeWork 39,7%,
- але ми – це решта. - Кажи вже сорок.
Джеймі надто чемний.
- Та ну? - Так.
У нас разом частка більше, ніж у вас,
- але ти сидиш тут і смієшся з… - Це ж у наших інтересах –
працювати разом. Згода?
Ділячись успішним досвідом, ми можемо багато що зробити
для наших клієнтів. А це ж найголовніше.
Хіба не так?
Добре.
Підемо далі.
Зараз ви всі отримаєте від мене сигнал.
- Ось. - Я надішлю вам…
Я відійду на хвилинку.
- Продовжуйте свої нудні балачки. - Хвилинку.
- Гей! - Чого…
Що ти робиш?
Так.
Може, повернемося до справи?
То ти тепер вовкулака?
Ну добре, Адаме.
Сторінка 12, підрозділ…
Вибачайте, мені треба готуватися до гала-вечірки «Time 100».
Я в топ-100 найвпливовіших у світі людей.
Хтось із вас теж там буде? Ні? Ну добре.
Філ! Піджени машину.
Сонечко, обережніше на підлозі, добре?
Не забувай, що це іграшка з «Hamptons».
Вибачте, що я казала?
Що бували на червоних доріжках.
Точно. Бо… Ну знаєте.
Але цього разу…
Цього разу все інакше.
- Так. - Це ваша мить слави.
Думаю, ви готові до зустрічі з папараці.
- Дякую. - Нема за що.
- Вибач. Я спізнююсь. - Боже мій.
Ми спізнюємось.
Я ще не бачив тебе красивішою.
Дякую. Мені дуже допомогли.
- Дуже дякую, Марґо. Дякую. - Авжеж.
Ти як кінозірка.
Дякую. Ходімо вже.
І не забудь: коли вийдемо на сцену – підборіддя вперед.
- Як черепаха? - Так, як черепаха.
Ми сьогодні тут завдяки тобі. Полуничне желе.
Адам і Ребекка.
Адам, Ребекка, сюди.
Сюди.
Чудово.
Красива усмішка.
А можна Адама без вас?
Ребекко, відійдіть на пів метра лівіше.
- Вона в кадрі. - Уліво.
Вона заважає.
Уліво, Ребекко.
Вибачте.
Ви лауреатка?
Мій чоловік.
Але я маю бути тут.
Там є місце для супутників і супутниць.
Він вас знайде після фотосесії.
Добре.
А потім він відкриває ящик.
- Ні. - Уявляєш?
Так! Я про це й кажу!
Привіт.
- Ребекка. - Привіт.
Привіт.
Ми зайняли твій кабінет.
Зайняли мій кабінет?
Ми майже закінчили. Даси нам секундочку?
Аякже.
Чому в моєму кабінеті люди? Ще й взуті?
Думаю, це організаційна зустріч.
Ясно. А чому вона в моєму кабінеті?
Іноді його використовують як вільний конференц-зал.
Як цікаво.
Я можу чимось допомогти?
Так. Як його звати?
- Джефф. - Джефф.
Джефф?
ВІДДІЛ КАДРІВ
Привіт.
Я хочу, щоб ви звільнили Джеффа Вініцкі.
Звільнили?
Так, негайно.
Чому?
Погана енергетика.
Погана енергетика. Ясно.
Дякую.
То твій підопічний вийшов на міжнародний рівень?
Не починай. У мене зустріч у WeWork.
Він же в курсі, що не треба витрачати всі чотири мільярди доларів
ще до півночі?
Він розширюється.
Це ж не Amazon.
Я знаю, що він цього не розуміє,
але, Брюсе, мені треба знати, що ти розумієш.
А якщо це таки Amazon?
Яке відношення книгарня мала до продажу кросівок і винних келихів?
Брюсе, це розширення – божевілля, і…
Я спізнююсь.
Брюсе.
На тринадцятій сторінці ви побачите,
що додавши 13 нових міст, ми подвоїли нашу присутність по всьому світу!
Чудова робота.
Дякую, Брюсе.
Маса, ви ще з нами?
Так.
Прекрасно. І…
Відкрийте, будь ласка, сторінку 27. Двадцять сім.
Цього тижня IBM став нашим першим корпоративним клієнтом.
Ми спроєктуємо, збудуємо й надамо їм 6 500 квадратних метрів площі.
Шість з половиною тисяч.
Так.
Може, зв’язок відстає?
Маса, схоже, зв’язок відстає.
Ти чув останнє, що я сказав?
-Так. - Супер.
Найкраще ми залишили наостанок.
Це дуже важлива й особлива новина. Я радий з вами нею поділитися.
Очікується…
що цього року ми отримаємо 1,8 мільярда доларів прибутку.
1,8 мільярда доларів.
Так.
Маса, ти ще тут?
-Так. - Добре.
На інвестиції в Alibaba в 20 млн доларів він заробив 150 мільярдів.
Сто п’ятдесят мільярдів, розумієш? Яка рентабельність інвестицій?
Вісім тисяч разів.
А скільки це буде від 4,4 млрд?
Якщо він очікує 8 000-кратну рентабельність з 4,4 млрд,
то я йому її дам.
Він же не бачив наших показників.
Він інвестував у нашу компанію, не бачивши показників.
А тепер він розчарований.
Якщо чесно, він інвестував не в саму компанію,
а в мене, тому… Ти ж розумієш, що це означає.
То, може, він знає, що наш прибуток – 1,8 млрд
проти 1,9 млрд збитків.
Ми витрачаємо, щоб рости, Міґель! Витрачаємо, щоб рости!
ДЖЕЙМІ ГОДАРІ
Прокляття.
WeWork має стати веґанською.
Підвищення рівня свідомості у світі не має бути простими балачками.
Ми повинні щось для цього робити.
Тепер і так стільки проблем, Рівко.
Так, проблем багато. Ти читав статтю в «Times», яку я надіслала?
У нас максимум 15 років, щоб відвернути кліматичну кризу.
А споживання м’яса – головна причина кліматичних змін.
У нас літак, і треба знизити вуглецевий слід.
Я прочитаю статтю. Добре?
- Мені потрібен час. - Плювати на статтю.
Просто зроби вже хоч щось.
Давай хоч щось зробимо, щоб урятувати планету для наших дітей.
Ніякого м’яса на нашій кухні і в бізнес-ланчах.
- Ніякого м’яса. - Це не…
Ні. Ми не можемо говорити, що хочемо змінити світ,
але бути співучасниками тваринницького комплексу.
Поки WeWork не відмовиться від м’яса, компанія буде посміховиськом!
- Посміховиськом? - Так!
Я про це подумаю.
А я вже подумала.
Алло.
Що? Коли?
От чорт.
Мені треба летіти в Токіо.
Ні, Адаме, ми ж розмовляємо.
- Не можна… - Хай буде веґанська.
Зроби компанію веґанською. Добре?
Веґанською. WeWork – веґанська компанія.
Я ж сказав усі завантажити.
«Падіння Олімпу», «Падіння Лондона», «Падіння янгола».
А тут геть нічого про падіння.
Що з тобою?
Ти якийсь тривожний і нервовий.
Хочеш трохи…
Ні? Ну добре.
Що це?
Це 4,4 млрд, помножені на 7 500. Такий…
Такого прибутку очікує від нас Маса.
Тому я й напружений.
Міґель…
ти пропустив один нуль.
Тридцять три трильйони.
Я НЕ СТЕЙК
Уже майже. Ось воно.
Почекайте. Ось воно.
Ні, стривай. Непогано.
- Хай закінчиться. - Зануда.
І так щоразу.
Так прикольно.
Ну що, готові?
Він на небесах.
Привіт.
Мені так жаль.
Хотіла б я сказати більше, але це наказ зверху.
Ні. Ні.
Ви так і не пояснили, що означає «погана енергетика».
Переведіть дух, добре?
- Це така маячня. - Розумію.
Я роблю свою роботу, а ви приходите й кажете про погану…
Розумію, це так прикро.
- ЗАЙНЯТА. ЧЕРЕЗ ТИЖДЕНЬ? - ТО ЯК?
ВИБАЧ ТИЖДЕНЬ МИНУВ НЕПОМІТНО СКОРО НАБЕРУ
ВИП’ЄМО?
Ну нахрін.
Давно хотіла це зробити.
Усе так закрутилося з переходом на нову роботу.
Авжеж. Як там?
Чудово.
Чесно кажучи, чудово. В основному завдяки Адамовій підтримці
і завдяки прекрасній команді, яку ви зібрали.
Це так приємно чути. Дякую.
Адам казав, що ми готуємось до фотосесії для «Vanity Fair»?
«Коли стикаються керівники спільнот». Надіюся, назву поміняють.
Фантастика. Ого. Казково.
- Дякую. - Так.
Ти на мене сердишся?
Що? Ні.
Бо якщо сердишся, то так і скажи.
Та ні, не серджуся. Я б сказала.
Ти подружилася зі мною, щоб тебе взяли в WeWork?
Ребекко, ми дружимо не так давно, тому я скажу це лише один раз:
я не така.
Я прийшла в WeWork через тебе, а не навпаки.
Вибач.
Не знаю, що зі мною таке.
Останнім часом я на негативі.
Усе нормально. Буває. Ти така ж людина, як і всі.
Одна мудра й дуже сумна жінка
якось мені сказала, що бути нещасною – це вибір.
Я не…
Іноді мені здається, що я просто стою осторонь і спостерігаю.
Я наче невидима.
Нікчемна.
Незначуща.
Тому що ми так звикли.
- Що? - Бути незначущими.
Це не біологія, а соціологія.
Можливо.
Я дуже хочу познайомити тебе з Джонатаном Мілденголлом.
Дуже тобі вдячна, але в мене вже є психотерапевт. Навіть декілька.
Він не психотерапевт. Він брендинг-консультант.
Ясно.
Завдяки брендингу тебе бачитимуть такою, як ти сама хочеш.
А ти заслуговуєш бути помітною.
Покупцям буде запропоновано першого в світі повноцінного робота.
ШТАБ-КВАРТИРА SOFTBANK ТОКІО
На роботу над прототипом було виділено три місяці.
І обов’язкові демонстрації щодва місяці.
І ось що з цього вийшло.
Інновації треба заохочувати.
А що вона вміє?
Вона зробила цю піцу.
ДЖЕЙМІ ГОДАРІ
Ясно.
Наші фінансисти підрахували приблизні…
Я запросив вас не для розмов про цифри.
Якщо можна досягти мрії у вигляді конкретної мети,
то добре, якщо досягнеш хоч половини.
Хто перемагає в бійці: розумний чи психопат?
Психопат.
Ви недостатньо психовані.
Розумієш, синку?
- Чай не гарячий? Бо буває… - О, ні.
- …важко досягти потрібної температури. - Усе нормально.
Хоч сама заварюй.
- Усе прекрасно. - Добре. Ви не проти чаю?
- Точно? Може, кави? - Чай – просто ідеально. Ні.
Дякую, що знайшли час прийти.
- Дякую, що запросили. - Рада, що ми обоє знайшли час
- і що Еліша порадила нам зустрітися. - Я теж.
Так.
Безперечно, треба буде попрацювати над моїм стилем.
Після народження близнят я геть його розгубила.
Ребекко, я тут не для того, щоб підбирати вам гардероб.
Я поставлю вам одне-єдине, але дуже важливе питання:
ви чарівниця, бунтарка чи муза?
Я муза.
- Супер. - Супер?
А тепер до роботи.
Які у вас цілі?
Ну, ми робимо акцент на зростанні…
- «Ми»? - Так, ми з Адамом. Ми з ним.
Адам – чарівник.
І бунтар. І те і те. Так же можна?
Можна по-всякому.
Ребекко.
Я спитав про ваші особисті цілі, а ви тричі згадали Адама.
Ви точно хочете бути музою?
Мушу сказати…
Я хочу бути у «Vanity Fair».
«Vanity Fair» не для муз.
Він для бунтарок і чарівниць.
Тоді я хочу змінити відповідь.
Адаме, ти за весь політ не промовив ні слова. Що сталося?
- У нас 40% ринку коворкінгів. - Так.
Я хочу решту ринку.
Ребекко.
- Як усе пройшло? - Він геній.
- Скажи? Він змінює геть усе. - Геть усе.
Він питав про чарівницю, бунтарку й музу?
- Питав. - І?
- Це забавно, бо… - Ого, кого я бачу!
- Це ж зірка WeWork. - Вітаю.
Це Еліша Кеннеді, наш новий PR-директор.
Еліша перейшла до нас з «Raw Revival», співзасновницею якої вона є.
- Це правда. - Тепер вона духовний провідник
- глобального бачення компанії. - Ну що ви.
- Елішо, це єдиний і неповторний Q-Tip. - Q-Tip. Знаю. Я ваша фанатка.
Я якраз шукаю духовного провідника.
Тоді ви звернулися, куди треба.
Універсальний ґуру до ваших послуг.
Клас, а як давно ви ґуру?
З коледжу. Це була моя спеціалізація. А ще була собака мордою вниз.
А я вивчала буддизм у Корнелльському.
А це Адамова дружина Ребекка.
- Вітаю. Така честь. - Вітаю. Радий знайомству.
Дякую.
Ребекка дуже важлива для компанії.
- Дякую. - Завдяки її пристрасті
я й погодилась тут працювати.
Ваш чоловік зробив щось неймовірне. Ви, мабуть, пишаєтесь.
- Дуже дякую. - Поздоровляю.
Давайте я сама вам усе тут покажу.
- Добре. Це нічого? - Ні.
- Авжеж. - У мене є вільний час.
- Он як? Ну добре. - Ребекко, я подзвоню.
А, ну…
Як вас звати?
Ні. Має бути скляна. Розумієте?
Скляна. Я хочу бачити крізь стіну.
Гей, я прийшов поговорити про мікротаргетинг.
А що тут? У мене в розкладі такого не було.
Почекай. Ти займись мікротаргетингом, а я робитиму те, що вмію найкраще.
І що саме?
Буду психопатом.
Та якщо йдеться про креслення, мене це теж стосується.
Міґель, ти дуже м’який.
Ми тебе за це й любимо, але…
Адаме, подивишся фотографії?
Ні, не хочу. Для цього я найняв кастинг-директора.
- Міґель. - Кастинг-директора…
Ні. Ти йди. Мікротаргетинг.
- Ми тебе любимо. Мікротаргетинг. - Про що вони розмовляють?
Цього немає в його розкладі.
Чому я не знаю його розкладу?
- Гей. - Гей.
- Заходь. Туфлі. - Вибач.
Бі, залишиш нас на секундочку?
І? Ти так і не відповіла. Ти чарівниця, бунтарка чи муза?
Знаєш,
я свідомо вибрала поки що тримати це в секреті.
Ясно. Тоді доведеться завтра тебе напоїти,
щоб ти проговорилася.
Вибач, а що буде завтра?
Будуть напої.
У нас буде невеличка вечірка після фотосесії «Vanity Fair».
- А, точно. - Ти прийдеш?
Приходь. Хлопці наливатимуть усім текілу.
А ще вони хочуть показати якусь гру, «Едвард Фортігендс».
Я була б рада, якщо буде ще хтось мого віку.
Ну добре.
- Поки я тут… - Так.
…хотіла обговорити з тобою програмну заяву компанії.
- «Підвищити рівень свідомості»? - Так.
- Це трохи абстрактно. - Абстрактно?
Так, треба щось конкретніше:
що саме компанія задля цього робить?
Знаю, це ти придумала, і, як на мене, це дуже сильно.
Але, боюся, що звичайні клієнти…
не зрозуміють такого посилу.
Уявляєш, як ламатимуть голову юристи й банкіри? Тож…
Ну все, я пішла. Побачимось завтра ввечері.
І попереджаю: в мене буде розкішний вигляд,
бо для «Vanity Fair» мене збиратиме команда професіоналів.
Ти теж причепурись.
Аякже.
Полуничне желе.
Шалом, баба ґануш.
Привіт, Нешама.
Привіт.
- Привіт. - П’єш чай?
- Так. - Так?
- Така напружена. - Так.
- Ти напружена. - Знаю.
І сутулишся.
- Ану встань. - Знаю.
- Ну будь ласка. - Не треба, Адаме.
Прошу тебе. Встань.
Вставай. Треба розслабити тіло.
На флоті мене навчили одного секретика.
Добре? Усе залежить від постави. Груди вперед.
- Це тобі не жарт. - Ти кажеш мені про поставу?
- Я не жартую. Груди вперед. - Добре.
Плечі назад. Підборіддя вгору. Отак.
- Так незручно. - Ні, дуже добре.
Підборіддя – це головне. Підборіддя вгору, груди вперед, плечі рівно.
- А тоді робимо оберти. - Ясно.
Оберт.
Широкі красиві оберти.
- Добре. - Отак!
А тепер угору. І вниз.
Угору, вниз, угору, вниз. Отак.
Стало краще? Бачиш, щоразу допомагає.
Ні?
Коханий.
Я боюся за душу компанії.
Він там?
Гей!
Джеймі! Так!
Радий тебе бачити.
Коли ти казав про середмістя, я думав, ти про Мангеттен, а не про Атланту.
Ну…
Якщо ти хотів взаємну екскурсію,
то в нас тут офіси за півтора квартала один від одного.
Ясно. Джуліано, підійдіть.
Це подарунок. Будьмо.
Так.
- О ні. - Ні.
- Тобто…
типу того.
- Ні. - Типу того. Може.
Дуже поганий хлопчик.
Ні, але я пам’ятаю, як зайшов в офіс Greendesk,
а ви щойно відкрилися.
Greendesk. Так, то був початок.
- Так. - Так.
І от я заходжу в офіс Greendesk і думаю:
«Боже мій. Вони знають, що роблять. Треба розвивати бізнес».
І ти зміг. Ваші показники фантастичні.
Чесно, фантастичні.
А ти як знаєш?
Джеймі, ти досяг неймовірних висот.
Враховуючи, що ти зробив це завдяки одному-єдиному підвищенню.
Одному, Джеймі. Ого.
Ти хочеш нас купити.
Ми робимо це разом. Ми можемо все змінити.
Розумієш? Ми з тобою
й з тим, чого ти вже досяг.
Приходить WeWork, усе це поглинає
і будує краще майбутнє для цілого світу.
Не тільки для себе. Розумієш?
Адаме, я не збираюся змінювати світ.
Просто хочу надавати якісні послуги за помірною ціною
і знати кожного працівника на ім’я.
Розумію.
Я подумав, що варто тебе попередити.
Що означає «попередити»?
Я вас знищу.
Я знищу твій бізнес і душу.
Гей.
- Виходь звідти. - Що?
- Ану виходь звідти. - У мене робота.
- Думаєш, я жартую? Я не жартую. - І я не жартую.
- Що ви робите? - Іди сюди!
Це робота. Ну добре.
Бум!
І вгадай, хто сфотографував перелік відвідувачів Commune.
Супер.
Запропонуй усім їхнім членам
- пів року безкоштовно. - Так.
Адаме, ми цього не зробимо. Це не нормально.
Тільки так ми й досягнемо свого, розумієш?
Це…
На секундочку.
Отакої рентабельності інвестицій очікує від нас Маса.
- Отакої! - Що, корону?
Три, три, нуль, нуль, нуль, нуль, нуль, нуль,
нуль, нуль, нуль, нуль, нуль, нуль.
Тридцять три трильйони доларів.
Розумієш?
Ми не дамо безкоштовних пів року.
Бо це нічого не дасть. Запропонуй їм цілий рік.
Дуже тобі дякую. Так.
Адаме, фотосесія для «Vanity Fair» через 20 хвилин.
Та він же психопат.
У тому-то й суть. Маса сказав йому, що він недостатньо психований.
Саме це Адаму Ньюманну й треба було почути.
Він прагне прибрати конкурентів і заволодіти ринком коворкінгів.
Ясно.
Найгірше, що сталося з тим довбнем, – це 4,4 млрд доларів.
ЕЛІША КЕННЕДІ PR-ДИРЕКТОР
Так красиво. Дякую.
- Вітаю. - Привіт.
Можна з вами поговорити?
Я готуюся до фотосесії для «Vanity Fair»…
Це й стосується фотосесії.
Та що з тобою таке?
- Залишите нас на хвилинку? - Я була добра до тебе.
Давала тобі поради, познайомила з людьми,
- щоб ти стала отака. - Елішо, послухай.
Тут постійно відбуваються кадрові зміни.
Поки не взяли тебе, PR-директором була я.
Тоді якого хріна ти найняла мене
- PR-директором? - Я тебе не наймала.
Заради цієї посади я пішла з власної компанії.
Ти не розумієш місію нашої компанії.
Вона полягає в підвищенні рівня свідомості у світі.
І PR-директор мала б це знати.
Ясно? Моє завдання – зберегти душу компанії.
- Ми не хочемо тебе втрачати. - Боже мій.
Тому якщо є посада, яка тебе вдовольнить…
- Ребекко. - …ми б… Що?
Перестань. Прокляття.
Ти не через Адама почуваєшся незначущою. А через себе.
Ти незначуща.
І ти переживаєш, що він затьмарює тебе, бо так і є.
У тобі немає власної унікальності.
Ідіть за мною.
Сюди.
А ось і вона.
А де Еліша Кеннеді?
Я думала, в нас буде інтерв’ю з новим PR-директором.
Так і є.
Почнімо. Усім вийти з кадру.
Дякую. Дивіться прямо в камеру. Усміхніться.
- Що діється? - І гадки не маю.
Прекрасно.
Ребекко, подивіться на Адама.
Не блювати.
Робіть, як я.
Це моя пісня.
За нашого нового PR-директора!
Так!
Ти просто хижачка, люба!
Ні. Не підходь.
Ні, не підходь. Ненавиджу моду.
Добре.
Ні!
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова