TORSDAG DEN 9. OKTOBER 2008
Adam, jeg vil ære og elske dig gennem alle livets eventyr.
Hvor vi end skal hen, skal vi derhen sammen.
To kosmiske rejsende, bundet sammen af ophøjet kærlighed.
Hele mit liv, hele dit liv
og alle vores tidligere liv har ført os til dette øjeblik.
Uden dig... er jeg ingenting.
Mazel tov!
Tak.
- Lilla? Hvor er du bare vild! - Kun Rebekah.
- Investerede han 15 millioner? - På en vurdering til 45 millioner.
Men vi er kun lige begyndt.
Kommer Gwyneth?
Nej, hun indspiller Country Strong. Sådan er vores branche jo.
- Spiller du skuespil igen? - Ja.
Fedt.
James! Bror, kom herhen.
Tequilashots. Dobbelt.
Skål. Lehayim!
Hvad så med yogaen? Det var da lige dig.
Ja, men skuespillet har altid været mit kald.
Jeg var nødt til at forlade det for at vende tilbage til det.
- 4.000 kvadratmeter? - Nemlig. Jeg har lige skrevet under.
Manhattans bedste udsigt til Empire State Building.
- Hej. - Hej, skat.
Kommer Gwyneth Paltrow?
Nej.
Må jeg give dig et godt råd?
I ejendomsbranchen er det vigtigste ikke, hvad du kan se, men hvem der ser dig.
Og så skal du finde den rigtige bank.
En af de store. Goldman eller J.P. Morgan. Hvem har du?
Risakov og partnere.
Hej!
- Må jeg stjæle ham lidt? - Værsgo.
- Hej, kommer Gwyneth? - Nej!
Den er til jer. En gave.
Tak, far. Tak.
- Det er alt for meget. - Det er til et hus.
Far...
- En far skal sørge for sin lille pige. - Tusind tak.
- Det er min opgave nu, Bob. - Ja, men hvis nu.
- Far, tusind tak. - Værsgo.
- Har du en serviet? - Ja.
Tusind tak for det.
- En million dollar? - Hvad siger du?
- Tag det roligt. - Det er en kæmpe check.
Mine søstre fik det samme. Selvom det er længe siden.
Jeg ved ikke, hvor han har dem fra.
- Er du okay? - Det var bare så uventet.
- Vi kan købe et hus. - Ja.
- Hvor er jeg glad! - Godt.
Jeg kommer tilbage.
- Hvad drikker du? - Tequila.
- Hvilken slags? - Hvad de nu end har.
Du skal have noget bedre til dit eget bryllup.
- To glas 1942. - Så gerne.
Vi kom lidt skidt fra start.
Jeg kan godt forsørge hende.
Mit firma er lige blevet vurderet til 45 millioner.
Du har i øvrigt slet ikke sagt tillykke.
Man kan ikke købe hus for en vurdering.
Man kan købe et hus med de penge, der følger med en vurdering.
- Har du fået pengene? - De kommer, de kommer.
Hun var meget begejstret, da hun fortalte det.
Min fætter Ron sidder i bestyrelsen for New Yorks Ejendomsselskaber.
- Du har mødt ham. - Ja, Yoda.
Han lærte mig, at det ikke er, hvad man kan se, men hvem der ser en.
Nemlig.
Ron, fortæl Adam om Yevgeny Risakovs investeringer.
Ja, gjorde han det der med de 18 cent?
Ja, det er et heldigt tal.
Du er heldig, hvis du får de 18 cent.
Hvis du vil sørge for hende, så gør det.
Adam!
Ja!
Adam!
Adam?
Miguel.
Okay, vi snakker med en advokat
- og kommer ud af kontrakten. - Nej.
Ingen advokat, vi skal ikke ud af noget.
- Så fremlejer vi og mindsker udgifterne. - Nej, vi skal heller ikke fremleje.
- Vi får Randall til at åbne et Greendesk. - Vi ringer ikke til Randall.
Det her er WeWork.
- Det er ingenting, Adam. - Det er alting!
- Måske får vi pengene. - Du kan ikke betale husleje med "måske".
Miguel.
- Vi bruger pengene fra Greendesk. - Det er alt, hvad jeg har.
Det er mine børns uddannelse.
Det er mit første hus. Min pension.
Du har ikke noget huslån. Ingen kone, ingen børn.
Du har kun mig! Forstår du det? Mig.
Hør nu her. Du har satset på mig før.
Nu beder jeg dig gøre det igen.
Pengene fra Greendesk kan holde lysene tændt.
Lyset.
Okay, hvordan skal vi...
Hvordan betaler vi for renoveringen?
Gud skabte verden på syv dage. Jeg skaffer pengene hurtigere.
Det lover jeg.
Du er altså ikke Gud.
Du må indrømme, at jeg ligner ham lidt.
Køkken og badeværelser er nyistandsat,
men de har bevaret den charmerende førkrigsstil.
- Får man nøgle? - Til parken? Naturligvis.
Lejligheder her er kun sjældent til salg.
- Jeg elsker den. - Jeg ved ikke rigtig.
Hvad...
- Undskyld, må vi lige få et øjeblik? Tak. - Naturligvis.
Adam, helt ærligt.
Jeg tror bare, vi kan gøre noget bedre med din fars penge.
Bedre end en lejlighed med nøgle til Gramercy Park?
Ja, vi kan investere i fremtiden.
Og hvad skulle jeg sige til ham?
Har du... Jeg tror ikke, du forstår, hvad han har været igennem for...
Sig, at du tror på din mand.
For vores skyld.
Kom ud af det.
Rivka, det kommer ikke til at ske. Glem det.
Det koster over en million at lave.
Ja, 1,5 millioner dollar. Tror vi.
Hvor får I resten fra?
Greendesk.
- Altså alle vores penge? - Ja.
Sig, du har styr på det.
Adam? Sig, du har styr på det.
- Sig, du har styr på det. - Jeg...
Sig, du har styr på det. Sig, du har styr på det. Sig det.
Sig, du har styr på det.
- Jeg... - Sig det.
- Sig det, Adam. - Jeg har styr på det.
Jeg har styr på det.
Okay.
Der skulle være 50 kvadratmeter mere her.
Kom så.
Vent nu lidt.
Hvad fanden?
Behold gyngen, smid dildoerne ud.
Ville Rebekah ikke komme herop?
- Hvad? - Rebekah?
Skulle hun ikke brænde noget salvie? Den der ceremoni?
Hun tager ikke telefonen.
Hvor mange ludere skal falde ned, før borgmesteren kalder det mord?
De kaldes sexarbejdere, din ignorant.
Og tak!
Hvad? Ikke "din ignorant"?
Vi går videre. Næste scene.
Okay, fint.
Afspil lige forrige scene.
Ja, den. Og så går vi videre. Optagelsen før.
- Monica. - Ja?
Tak for opgaven.
Det er fint. Jeg så meget op til din onkel.
Må jeg lige se den igen?
Fik du, hvad du skulle bruge? Eller...
Jeg elskede din Cherry Orchard i Lincoln Center.
- Fantastisk. - Tak.
- Meget inspirerende. - Tak for det.
Jeg savner teateret.
Ikke at jeg ikke er taknemmelig.
Nej, regningerne skal jo betales. Apropos det, hvis du kan bruge mig igen...
Din figur er lige død, så...
Måske i et flashback? Jeg elsker at spille.
- Toiletterne kan ikke være der. - Hvorfor ikke?
- Det er lige foran vinduet. - Netop!
Sig mig, er du uddannet arkitekt?
Jeg behøver ikke være uddannet for at vide, hvor toilettet skal være.
Men du ved det jo ikke. Ville du lade en læge uden uddannelse
skære din mave op?
- Du er da ikke læge! - Jo, jeg er. Lad mig nu...
Lad mig vælge, hvor toilettet skal være. De skal være...
Hvis folk kommer ind her, skal det hele ligge her ovre ved siden.
Hej, drenge. Drenge?
- Har I ikke 4.000 kvadratmeter? - Jo, men der er skimmelsvamp.
Vi ved altså ikke, om det er god eller dårlig skimmelsvamp.
Der findes ikke god skimmelsvamp.
Gør det noget, at vi tager nogle samtaler her? For flowets skyld.
Det ved jeg ikke. Kan jeg arbejde i jeres lokale?
Ja. Ja!
Kom endelig! Når du vil!
- Når vi ved det med skimmelsvampen. - Der findes ikke god!
Min mand lejer bygningen, og han sagde, jeg måtte bruge etagen her.
Jeg ved godt, det er råt og industrielt,
men jeg tænker, at vi kan blive et amerikansk Donmar Warehouse.
Jeg...
Al den plads! Jeg har ikke set så store rum, siden jeg forlod Texas.
Forestil dig, hvor længe du skal vente,
før en etableret mandlig kunstnerisk leder giver dig plads til
at gøre, hvad du vil med serien?
Og hvad vi kunne gøre, hvis vi ikke bad om lov?
Hvad ville du gøre? Ingen husleje.
Jeg ville lave Tjekhov. Jeg ville lave Mågen.
- Eller Tre søstre? - Ja.
Gud, det er helt utroligt.
Kan du mærke det? Den energi, vi skaber her?
- Ja. - Så... er det et ja?
- Det er et ja. - Ja!
Jeg har altid villet spille Masja.
- Jeg tror, du bliver en pragtfuld Masja. - Tak.
Hvad tænker du, når jeg siger "arbejdsplads"?
Produktivitet.
Ro.
Jeg har lige et par spørgsmål.
- Betaler I til vores pensionsopsparing? - Nej.
IT er centralt for kontormiljøet, så arbejdstiden svinger meget.
- Bedste egenskab? - Altid til tiden.
- Tandlægeforsikring? - Nej.
- Hæve-sænke-borde? - Nej.
Hvis IT er centralt, hvorfor betaler I så så lidt?
Mor, jeg kan godt spørge selv.
- Casual fredag? Egne toiletter? - Nej.
Det er til mit CV. Jeg er ligeglad med pengene.
- Det skal du ikke sige. - Velkommen til.
- Hvor gammel er du? - 16.
- Han er en mand. - Okay, fint med mig.
Jacob, hvad tænker du, når jeg siger "arbejdsplads"?
Små aflukker, grimme møbler, dårlig neonbelysning...
...død.
Præcis.
Jeg forstår det godt. Det er et godt koncept.
Godt? Er det godt?
- Det er et fantastisk koncept. - Fantastisk.
Det er et fantastisk koncept. Meget progressivt. Fedt.
Der er bare det...
Jeg har fået tilbudt 10.000 mere fra et andet firma.
- 10.000 mere. - Kan I holde øje med min computer?
- Ja. - Tak.
Jeg tror ikke...
Hun bad mig holde øje med den.
Tog du... Kender du hende?
Jacob, hør her. Folk fortjener bedre end det her.
Bedre end småbitte borde og kaffe i computeren.
Bedre end at jagte stikkontakter som en anden trøffelgris
og stå en halv time i kø til et toilet, der ser herrens ud.
Ja...
Bedre end at håbe på, at en vildfremmed passer på ens 2.000 dollar dyre computer.
Men du skal ikke tro på mig. Tro på vores investorer.
Vi er tre måneder gamle, Jacob.
Og vi er vurderet til 45 millioner dollar.
Så mit spørgsmål til dig er: Vil du helst have 10.000 dollar...
Ti tusind dollar eller 10.000 aktier i Facebook?
- Kan jeg få et par dage... - Ja da.
- ...til at tænke over... - Nej nej.
Vi vil have frygtløse og beslutsomme folk i WeWork.
Lige nu, er du med eller ej?
Med eller ej? Ya'aqov. Skuf mig nu ikke. Med eller ej?
Med.
- Jeg er med. - Velkommen.
- Du er med! - Ja, sgu!
Velkommen til WeWork. Vi ses på søndag.
- Jeg er med. - Velkommen.
Seriøst?
Jeg ville bare bevise min pointe.
- Der må findes et bedre alternativ. - Ved du, hvad det her er?
- Et lortested at arbejde. - Med dårlig kaffe.
Det her er fællesskab. Det er derfor, folk er her.
Jeg har lyttet til jer hele dagen. Folk er ligeglade med små borde.
De er ligeglade med stikkontakter og kø til toilettet.
De vil ikke være alene.
Tillykke. Du er ansat.
- Tak. Jeg har et arbejde. - Nej, du har ej.
Du sidder på en café klokken to en torsdag eftermiddag.
Okay, det har jeg ikke.
- Tror du, I er det næste Facebook? - Nej, det tror jeg ikke.
Jeg ved det.
Kom og skab fremtiden med os. Vi vil forandre verden.
Det er stadig under ombygning, men jeg har nogle skitser herinde.
Nej nej, kombucha. Det er en slags magisk te, men med en mor.
Vi vil lave et amerikansk Donmar Warehouse.
- Et hvad? - Far... Far!
- Det er løgn. - Vi får det repareret.
- Mine øjne! For fanden da! - Nej... Miguel?
Adam?
- Undskyld! - Adam? Er du okay?
- Han er okay. Alt er fint. - Jeg er ikke okay.
- Jeg er blevet sandblæst! - Skyl det med koldt vand.
Så her endte mine penge?
- Det kommer til at se fantastisk ud. - Ja, det er flot.
Far, hold så op.
Folk tror, at ejendomme i New York handler om udsigten.
Men det er jo ikke, hvad du kan se.
Det er, hvem der kan se dig. Ikke? Det er vores superevne.
Folk som os, indvandrere, sønner af indvandrere,
vi ser ting, andre ikke kan se.
- Jeg elsker idéen med kontorfællesskaber. - Godt. Jeg elsker den også.
Men Bear Stearns var en af vores lejere.
Mine forældre, Georgina... De er gammeldags.
Alle firmaer under 200 år gamle virker risikable for dem.
De går aldrig med til det.
Men ring til mig igen. Kom tilbage, når du har udrettet lidt mere.
- Jeg ringer om 200 år. - 200 år.
Glem det nu ikke.
Er det... Georgina?
Det er Georgina og George.
Georgina og George. Og studenterforeningen?
Det er Sigma Tau. Mit øgenavn var SoCo.
- Sigma Tau? - Jeg kan ikke huske halvdelen af det.
Så godt var det. Mit livs bedste år.
- Man kan intet huske. - Jeg vælger at glemme.
- Ellers slår min kone mig ihjel. - Det er helt anden historie.
Vil du med ud og have en drink?
Gerne, men jeg skal nå mit tog.
Stavros, jeg har mistet den perfekte ejendom,
og du har mistet den perfekte lejer.
- Vi fortjener vist en drink. - Det kan jeg ikke.
SoCo ville have sagt ja.
SoCo havde ikke en nyfødt.
- Skal du hjem og amme? - Det var sgu lavt.
Jeg følger dig til toget.
Det er med arbejdet, mama. Du skal ikke være bekymret. Én drink.
Nej nej, det er ikke...
- Fire drinks. - Jeg kender ham.
- Nej. - Det bliver måske seks.
- Jeg er snart hjemme. - Han kommer aldrig hjem, mama!
Stakkels SoCo. Han må bøje hovedet i skam.
Hvad mener du?
En voksen mand, der spørger sine forældre om lov
til at blive sent ude en hverdagsaften. Skal jeg gå med dig ud og tisse?
- Vi har familiemiddag tirsdag og torsdag. - Kun tirsdag og torsdag?
Hvorfor ikke hele ugen? Så bliver alle glade.
Nu ved vi, hvem der er under tøflen. Ikke din mor og far.
- Det er vist dig. - Nej. Du tager fejl.
Tager jeg fejl? Virkelig? Eller vil du bare ikke høre det?
Regningen.
Nej, du tager fejl... De har givet mig alt.
Bortset fra din selvstændighed.
Hør nu her.
Jeg forstår det godt. Det gør jeg.
Mine forældre ofrede sig for mig. De gav mig også alt.
Men vi skylder dem
at træffe frygtløse og modige beslutninger.
- Forstår du det? - Ja.
Stavros, find kontrakten frem.
Kom nu, giv mig den lejekontrakt.
Du siger, dine forældre gav dig alt.
Så giv dem en god handel.
Du vil takke mig.
- Ja, fuck det. - Nemlig. Fuck det.
- Fuck det. - Fuck det!
- Fuck det!
- Sådan skal det lyde.
Se selv, de græske guder ramte os ikke.
Bartender! En omgang mere!
- Min nye udlejer betaler. - Gør jeg det?
"De flyver og vil fortsat flyve, hvor filosofiske de end bliver.
Det er lige meget, hvor filosofiske de er, så længe de stadig flyver."
- "Men er der ingen mening?" - "Mening?"
"Det sner. Hvad er meningen med det?"
"Et menneske er nødt til at have tro eller søge en tro.
Ellers er livet tomt. Tomt."
Okay, jeg standser jer lige. Tag en lille pause.
Rebekah, kom. Vi skal lige have en snak.
Du holder ved din nederdel, som om den vil stikke af.
- Jeg er bare lidt... - Ja, men du er nødt til at give slip.
- Masja er en kvinde ligesom dig. - Ligesom mig.
- Hun er et andet sted. Rusland i 1901. - I Rusland.
Hun er fanget i et døende samfund. Hun er desperat efter frihed.
Men hun er lige så klog, lidenskabelig og modig, som du er.
Du er nødt til at lægge dig selv i det.
- Vær modig. Ud med det. - Okay.
Vi tager den igen.
"En af dem er væk for altid, og vi må begynde forfra på livet."
- "Tag det roligt, Masja". - Det er ikke den replik.
- Jo, det er. - Nej, det er ikke den.
- Det står her. - Jeg har øvet det hele dagen.
- Jeg læser den jo. - Kig igen.
Pyt med det.
- Ups. Jeg blandede de to taler. - Det ved jeg godt.
Du læser fra venstre mod højre. Vi gør det omvendt.
Jeg kan lige så godt læse på hovedet.
Det går fint. Giv mig et stikord.
Skal jeg læse det, Tjebutkin siger?
Tjebutikin. Ja tak.
- Tje-buti-kin? - Hold nu op.
- Sagde du Tje-buti-kin? - Nej.
Nu kan jeg endnu bedre lide ham.
- Adam, tag det nu alvorligt. - Okay.
Jeg forstår ikke, hvorfor du skal øve det igen og igen.
Du er et naturtalent.
Monicas ven er Dana Brunetti, som er CE...
- CE? - Creative executive.
Hun kender en masse agenter og castere, så...
- Jeg ved slet ikke, om de kommer. - Det gør de.
Og så ser de, hvad jeg ser. At du er en stjerne.
En galakse.
Universet, okay?
Big bang.
Et godt knald... nej.
- Et fantastisk knald. - Forfra.
I skal ikke bare arbejde her. I skal finde en forretningspartner.
I skal finde jeres livsledsager her.
Problemet med alle de fremskridt er, at jeg ikke kan cykle herinde mere.
Adam. Kør udenom! Det er mit...
...tapet.
Stavros, min ven. Jeg kommer nu.
Det er grønt. Det passer til din T-shirt.
Hvem er han?
Udlejeren af vores nye kontor i Midtown.
- Vi har ikke noget kontor i Midtown. - Det har vi nu.
- Tager du pis på mig? - Du ville have talt mig fra det.
- Ja, for vi har knap nok styr på det her. - Vilkårene er perfekte...
Hold så op, Adam! Stop. Hold op med at gøre den slags.
Kom ud af det.
Miguel, sæt noget tapet op, og tag en ren ble på.
- Så opfylder jeg vores drømme. - Hvis du lejer det sted,
- skrider jeg. - Nej.
Fuck dig.
- Er alt okay? - Ja, bare et lille kæresteskænderi.
Må jeg lige tale med dig?
Sikke en aften. Jeg kunne mærke det næste dag.
Min hjerne blev blæst helt væk.
Ja, totalt. Men... Okay, det er lidt pinligt.
Nej nej, hvad snakker du om?
Men angående forleden aften. Jeg blev lidt fuldere, end det var planen.
- Det gjorde vi begge to. - Ja.
Jeg hørte, hvad du sagde, og det er noget, jeg skal arbejde med.
Ja.
Men jeg ville bede dig gøre mig en stor tjeneste
og rive kontrakten i stykker.
- Rive den i stykker? - Ja.
- Okay. - Okay?
- Virkelig? - Virkelig.
Pyha! Gudskelov. Og det er fint med dig?
Helt fint.
Du er en god mand. Det er du.
Da jeg fortalte mine forældre om jer, blev de skidebange. Forestil dig lige.
- Hvad mener du med det? - I er jo slet ikke et rigtigt firma endnu.
Ikke et rigtigt firma?
Stavros, hvad sker der, når det her slipper ud?
Hvad mener du?
At Stavros Gatakis løber fra sine aftaler.
Der står "direktør" på dit visitkort, men det er jo bare skuespil.
Det er mor og far, der bestemmer.
Stavros, ejendomsmarkedet i New York er meget indspist.
Hvis det her slipper ud...
Godt at se dig, min nye udlejer.
Stavros!
Miguel.
Jeg er ikke Gud.
Jeg kan ikke uden dig.
Det ved du. Vi ses derinde.
Vi ses!
For helvede da.
Mønsteret skal stå lige.
Det ved jeg godt. Det prøvede jeg også på.
Far døde for et år siden i dag.
Din helgens dag, Irina.
Det var meget koldt og sneede. Jeg troede ikke, jeg ville overleve.
Men nu er der gået et år. Vi kan tænke på det, og du går i hvidt igen.
Hvorfor mindes?
På den svungne kyst står et grønt egetræ.
Om egetræet hænger en guldkæde. En guldkæde.
Hvad fanden?
Du er i et underligt humør i dag. Hvor skal du hen?
- Hjem. - Det var mærkeligt.
Skal vi bruge accent?
Jeg kommer hjem i aften igen. Farvel, min skat.
Endnu engang vil jeg ønske dig held og lykke til.
I gamle dage, da far levede, havde vi altid 30 eller...
Eller 40 officerer...
Fantastisk.
Fantastisk, fantastisk...
Jeg lukkede øjnene og troede, jeg var i Moskva.
Tak.
- Jeg kunne ikke få øjnene fra dig. - Tak, min skat.
Vi øver lidt mere næste gang.
Det var virkelig noget særligt. Flot.
- Du vækkede rummet til live. - Ja.
- Tak for det. - Det hele værd.
- Søde. Vi gjorde det! - Ja.
Det var... Man skal jo starte et sted, og du var rigtig god.
Fra nu af bliver det kun bedre og nemmere.
- Rigtig flot. - Tak.
- Jeg går op igen. Vi ses derhjemme. - Tak, fordi du kom.
Selvfølgelig. Det ville jeg ikke gå glip af. Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig.
Vi har Four Loko, vi har tequila. En frugtstang. Jeg ved, hvem den er til.
Hør her. Der er 12 timer, til vi åbner.
- Vi kan nå meget på 12 timer. Er I med? - Ja.
- Er I med? - Ja!
Er I med? Er I med?
Adam!
Træk lidt i det.
Træk sofaerne ud, så de vender ud mod solnedgangen.
Nu kommer de.
- Du vandt. - Omkamp?
...drikke deres kaffe.
Jeg har prøvet lidt af hvert. Man tager aldrig fejl af...
Nu skal jeg vise dig, hvor lyset er.
- Hvorfor tager du ikke telefonen? - Øjeblik.
- Nu! Kom så. - Den er vildt dyr. Pas på, mor!
Skål.
- Vi kommer for sent. - Jeg har en matematikeksamen i dag.
- Kan du se den gule ledning? - Den blå er sat i.
Den grønne ledning.
Jeg kan ikke. Jeg ringer efter en Uber til dig.
- Mor, skru ned. - Det er hendes yndlingssang.
GØR HVAD DU ELSKER
Det er lyserødt.
Det er smukt.
Ja. Se alt det, vi har gjort.
Du har gjort.
Nej nej, det kan du ikke nøjes med.
Vi har arbejdet hårdt.
Ja. Sådan... Ja, okay...
Nu er vi klar.
Om to minutter bliver alting anderledes.
Det er ikke et sted, man stempler ind og ud fra.
Det er et sted, hvor folk samles.
Hører til.
Når folk mærker den energi, vil de fortælle deres venner om det.
Og de vil fortælle deres venner om det.
Og deres venner vil fortælle hele verden det.
GYNGER MANDAGEN I GANG PÅ WEWORK
Og snart, rigtig snart,
vil kun to kontorer virke som et fjernt minde.
Skål for fremtiden.
- Lehayim. - Lehayim.
- WeWork! - WeWork!
WeWork! WeWork! WeWork!
Lesley, har vi låst dørene op?
- Ja. - Nogle gange binder den.
- Ja. - Der er åbent.
- Sikker? - Ja.
Det var nærmest en åbenbaring.
Jeg skal slet ikke være skuespiller. Skuespillere er egoistiske.
Alt handler om "mig". Se på mig, klap af mig, lyt til mig.
Nå, men...
De her er til dig.
- Giv dem til en værdig elev. - Tak.
Det er synd, vi mister lokalet.
Hvad? Mister vi lokalet? Hvorfor det?
Har de ikke... Ja, WeWork skal bruge etagen.
Vi har jo skuespillere, der er i gang med at øve.
Når de deres forestillinger?
- Formentlig. - Formentlig?
For helvede da!
- Næste gang. - Ja ja da.
Hej.
- Hvordan er din dag gået? - Godt.
- Er dit møde snart slut? - Nej.
Det er bare det ene møde efter det andet.
Det er smukt.
Og meget specielt...
- Du er smuk. - Tak.
Her er det.
- Her? - Her.
- Du sagde ikke, middagen var her. - Gud ja!
- Det er jo den lejlighed, du elskede. - Ja.
- Den med udsigt over parken. - Og nu skal vi til middag her.
- Fantastisk! - Jeg kunne ikke huske adressen.
- Skal vi bare... - Ja.
Skat, det er ikke her.
- Jo, det er. - Her er jo ingen. Hvad skal...
Jeg sagde middag, men det er nærmere en indflytterfest.
Hold da op.
Hold da... Har vi råd til det?
Nej, men det får vi.
Der er fem soveværelser...
Rivka.
Tak.
Nej, du skal ikke takke.
Fem værelser. Det ene er lidt lille,
- så måske meditations... - Børneværelse?
Da hælen endelig lukkede,
skar den hende i fingeren. Blodet sprøjtede ud.
I skulle have set butiksindehaveren. Det var en total fiasko.
- Fik du solgt skoen? - Selvfølgelig.
Jeg sidder her og lytter til dig og tænker tre ting.
For det første: "Hold kæft, han har lækkert hår!"
For det andet kigger jeg på et WeWork-skilt.
- Det er jeres andet kontor, ikke? - Andet kontor. Vi er meget stolte.
Det føles lidt, som om du går efter mulige investorer her.
Og hvad er det tredje?
Har han kolde fødder?
Nej, seriøst. I ligger lige over for en af verdens største investeringsbanker.
Har jeg fat i noget?
Det er ikke, hvad vi kan se, men hvem der kan se os.
Hvor mange kontorer håber WeWork på at åbne i New York?
Hvem udlejer flest kvadratmeter i New York lige nu?
Det må være J.P. Morgan.
Vink lige, mr. Dimon.
Mr. Dimon, vi overhaler jer om tre år. Tre år!
Nej nej, jeg vil ikke være respektløs.
Men jeg mener det helt alvorligt.
Fremtidens arbejde er anderledes.
Der er en ny generation derude, og den er stor. Forstår I det?
De tænker ikke som deres forældre, går ikke i samme tøj og arbejder ikke som dem.
Hvad skulle de med deres forældres kontorer?
Unge mennesker vil have det sjovt, spændende, inspirerende.
Og vi var så heldige, at alle vores udlejere, alle steder,
straks delte den vision.
WeWork er ikke bare et firma.
Det er en bevægelse.
Det er millioner af mennesker, der ikke bare vil tjene til føden.
De vil skabe et liv.
Ja, jeg vil gerne være dig i mit næste liv.
Scott.
Mine damer og herrer, Adam Neumann!
Tak.
Jeg forstod ikke et ord, men jeg ville ønske, jeg havde sagt det først.
Det var vist en kompliment.
Adam.
- Bruce Dunlevie, Benchmark Capital. - Bruce.
- Jeg vil vises rundt. - Selvfølgelig.
Nogle mennesker har det bare. Han er en stjerne.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve