DRICK UPP!
BASERAT PÅ PODDEN "WECRASHED" AV WONDERY
TORSDAG 9 OKTOBER 2008
Adam, jag ska hedra och värna om dig genom livets alla äventyr.
Vart vi än går, går vi tillsammans.
Två kosmiska resenärer sammanbundna av en transcendent kärlek.
Hela mitt liv, hela ditt liv,
och alla våra tidigare liv har lett oss till detta ögonblick.
Utan dig, är jag ingenting.
Mazel tov!
Ja!
- Tack. - Herregud.
Och lila. Skojar du?
Bara Rebekah.
- En investering på 15 miljoner dollar? - På en värdering av 45 miljoner dollar.
Men vi har bara börjat.
Vänta. Kommer Gwyneth?
Nej, hon kunde inte. Hon filmar Country Strong.
Sån är vår bransch.
Jaså, skådespelar du igen?
Ja.
Toppen.
James, min broder. Kom, kom, kom, kom.
Tequilashot. Dubbla.
En skål. Lehayim!
Vad hände med yogaundervisningen? Det verkade passa dig så bra.
Ja, men skådespeleri har alltid varit mitt kall.
Jag var tvungen att överge det för att kunna återgå till det,
om det är begripligt.
3 700 kvadratmeter?
Ja. Jag skrev just på hyreskontraktet.
Manhattans bästa utsikt över Empire State-byggnaden.
- Hej… - Hej, raring.
Kommer Gwyneth Paltrow?
Nej.
- Får jag ge dig ett kvickt tips? - Självklart.
Första regeln för affärsfastigheter är:
"Det handlar inte om vad du kan se, utan om vem som kan se dig."
Och andra regeln är: "Du måste hitta rätt bankir".
Du behöver en av de stora. Goldman eller J.P. Morgan.
Vem är din?
Risakov and Associates.
Hej. Gör det nåt om jag stjäl honom?
- Nej, då. Varsågod. - Okej.
- Kommer Gwyneth? - Nej!
Det här är till er. En gåva.
Tack, pappa. Tack.
Pappa, det är för mycket.
- Det är till ett hus. - Nej, det är för mycket.
Pappa.
En pappa tar hand om sin lilla flicka.
Tack så mycket.
Det är mitt jobb nu, Bob. Mitt jobb.
- Men för säkerhets skull. - Adam.
- Pappa… - Håll till godo.
Tack så mycket.
- Har du en näsduk? - Det har jag.
- Jag hämtar näsdukar. - Tack så…
En miljon dollar?
- Vad pratar du om? - Han…
- Du måste sakta ner. - Vad är det för check?
Han gav samma till mina systrar.
- Jag… - Det var för länge sen.
Jag vet inte var han har fått det här ifrån.
Är du okej?
Jag förväntade mig bara inte det här.
Det här är… Vi kommer att ha ett hem.
Okej.
- Jag är så lycklig. - Det borde du vara.
- Jag kommer strax. - Okej.
- Vad dricker du? - Tequila.
- Vilken sort? - Vad de än serverar.
Vi kan nog lite bättre på din bröllopsdag.
- Två 1942. - Ska bli.
Vi fick en dålig start.
Jag kan försörja henne, Bob.
Mitt företag värderades just till 45 miljoner dollar.
Du gratulerade mig förresten aldrig.
Man kan inte köpa ett hus med en värdering.
Men man kan köpa hus för pengarna som följer med en värdering.
Har du fått dem? Pengarna?
De kommer.
Hon var så uppspelt när hon berättade om det.
Min kusin Ron,
styrelsemedlem på New York Real Estate Association.
- Du har träffat honom. - Ja, Yoda.
Han lärde mig en viktig läxa i dag. "Det handlar inte om vad du kan se,
utan om vem som kan se dig."
Just det.
Ron, varför berättar du inte för Adam om Yevgeny Risakovs investeringar.
Ja, gjorde han grejen med de 18 centen?
Ja… Det är ett turnummer.
Tur? Ja, du har tur om du får de 18 centen.
Om du ska ta hand om henne, ta hand om henne.
Herregud!
Okej, okej, okej.
Adam!
Ja!
Adam!
Adam.
Miguel.
Okej. Vi pratar med en advokat,
- och får kontraktet hävt. - Nej, nej, nej.
Vi ska inte prata med en advokat, och vi ska inte häva kontraktet.
Då hyr vi ut i andra hand och undviker ytterligare förlust.
Nej, inte det heller, Miguel.
Då ringer vi Randall och övertygar honom om
- att förlägga ett Greendesk här. - Glöm Randall.
Det här är inte Greendesk. Det är WeWork.
- Det här är inget, Adam. - Det här är allt!
Vi kanske fortfarande får pengarna.
Man kan inte betala hyran med "kanske".
Miguel.
Vi använder Greendesk-pengarna.
Det är allt jag har.
Det är mina barns utbildning. Det är min…
Det är mitt första hus. Min pension.
Miguel, du har inget huslån, ingen fru och inga barn.
Allt du har är mig! Förstår du? Mig.
Lyssna.
Du satsade på mig en gång.
Jag ber dig att satsa på mig igen.
Greendesk-pengarna håller lamporna tända.
Lampan.
Okej, visst, så hur…
Hur betalar vi för renoveringarna av det här skitstället?
Gud skapade världen på sju dagar. Jag fixar pengarna innan dess.
Jag lovar.
Du vet väl att du inte är Gud?
Du måste erkänna att jag liknar honom lite.
Köket och badrummen är helt omgjorda,
men de lyckades bibehålla charmen från förkrigstiden.
Ingår det en nyckel?
Till parken? Självklart.
Lägenheterna i det här huset säljs inte särskilt ofta.
Jag älskar den.
Jag vet inte.
Va…
Förlåt, kan ni ge oss ett ögonblick, tack?
- Självklart. - Tack.
Adam, snälla.
Jag tror bara att det finns nåt bättre vi kan göra
- med din pappas pengar. - Hur då bättre?
Bättre än en lägenhet med nyckel till Gramercy Park?
Ja, vi kan investera i vår framtid.
Jag vet inte ens vad jag skulle säga till honom.
Jag menar… Jag tror inte att du riktigt förstår vad han…
…vad han gick igenom för att…
Säg till honom att du tror på din man.
Det här är för oss.
Dra er ur.
Rivka, det kommer inte att hända.
Det här kostar mer än en miljon dollar att renovera.
Ja, 1,5 miljoner dollar. Tror vi.
Var ska ni få fram mellanskillnaden?
Greendesk-pengarna.
Så allt?
Ja.
Adam, säg att du fixar det här.
Säg att du fixar det här.
Jag…
Säg att du fixar det.
- Jag… - Säg det.
Säg det. Adam.
Jag fixar det.
Okej.
Det står att det finns ytterligare 46 kvadratmeter här inne.
Okej, kom igen.
Vänta, vänta, vänta, vänta.
- Vad i helvete? - Jösses.
Behåll gungan, slopa dildoarna.
Skulle inte Rebekah komma hit?
Rebekah.
Skulle inte Rebekah komma och tända lite salvia?
Du vet, ceremonin?
Hon svarar inte på telefon.
Hur många horor måste ramla ut genom fönster
innan borgmästaren erkänner att vi har en mördare som går lös?
De kallas gatflickor, dumhuvud.
Bryt.
Vad? Inget "dumhuvud"?
Nästa scen.
Okej, uppfattat.
Kan du spela upp scenen före den här?
Ja. De borde kolla den.
Och vi ska gå vidare. Men jag tror att det blir förra tagningen.
- Monica. - Ja.
Jag ville bara tacka för möjligheten.
Snälla. Jag var en stor beundrare av din farbror.
Kan vi spela upp det igen, tack?
Gav jag dig allt du behövde?
Eller… Ja.
Jag älskade din Körsbärsträdgården på Lincoln Center. Jag bara…
- Den tog mig med storm. - Åh, tack.
Så inspirerande.
- Tack. - Ja.
Jag saknar teatern.
Jag menar, inte för att jag inte är tacksam.
Man måste ju betala räkningarna.
- Ja. - På tal om det,
om du nånsin behöver mig igen, så…
Raring, din rollfigur dog just, så…
Kanske för en tillbakablick? Jag älskar skådespeleriet.
Vi kan inte placera badrummen där.
- Varför? - Det är…
SKÅDESPELARENS KRAFT
- …mitt framför fönstren. - Det är poängen.
Har du arkitektexamen?
Jag behöver ingen examen…
UPPDATERING ROLLFIGUR - HORA # 3
…för att förstå var badrummet ska vara.
Men du förstår inte.
Skulle du lita på en doktor utan examen?
FÖRSTKLASSIG SÄLLSKAPSDAM # 3
…för att skära upp din mage?
- Du är ingen doktor. - Jag är en doktor. Kan du bara låta mig…
Låt mig välja var badrummen ska vara.
- Det är de eller jag. - Snälla
När folk kommer in, okej,
så går de hit bort. De måste placera dem vid sidan.
- Hej, hörni. - Nej, inte där.
- Hörni! - Jag behöver ingen examen…
Har ni inte 3 700 kvadratmeter att jobba i?
Jo, det finns mögel där.
Vi vet inte om det är bra eller dåligt mögel.
För tydlighetens skull.
Det finns inget bra mögel. Det är dåligt mögel.
Har du nåt emot om vi utför några intervjuer här?
För flödet, du vet.
Jag vet inte.
Får jag komma in i ert utrymme och utföra mitt arbete där?
Ja! Ja!
- Kom! När som helst. Kom. - Okej.
- Så snart vi vet vilket mögel det är. - Det finns inget bra mögel.
Min man hyr fastigheten och han sa att jag får använda den här våningen.
Jag vet att det är torftigt och industriellt,
men jag tänker att vi kan bli som ett amerikanskt Donmar Warehouse.
Jag… Det är…
Den här ytan. Jag har inte sett väggar på så långt avstånd sen jag lämnade Texas.
Kan du tänka dig hur länge du skulle få vänta
innan nån manlig konstnärlig ledare ur etablissemanget gav dig fritt utrymme
att göra vad du ville göra med pjäsen?
Kan du tänka dig vad vi kunde göra om vi inte bad om tillåtelse?
Vad skulle du göra med ytan? Hyresfritt?
Jag skulle sätta upp Tjechov. Måsen.
- Eller Tre systrar? - Ja.
Herregud. Det här är fantastiskt.
Känner du energin som vi skapar här?
Ja.
Så… ja?
- Åh, det är ett ja. - Ja!
Jag har alltid velat spela Masja.
Jag tror att du blir en underbar Masja.
- Tack. - Ja.
Vad tänker du när jag säger "arbetsplats"?
Produktivitet.
Tystnad.
Bara några fler frågor från mig.
Matchar ni pensionsplansbidrag?
Nej.
IT är avgörande för kontorsmiljön,
så arbetstiderna blir ungefär "vad som än krävs".
Bästa egenskap?
Jag är alltid i tid.
- Har ni tandvårdsförsäkring? - Nej.
- Har ni ståskrivbord? - Nej.
Om IT är avgörande för er affärsidé, varför betalar ni så lite?
Mamma, jag kan ställa mina egna frågor.
- Slappa fredagar? - Nej.
- Privat toalett? - Nej.
Jag vill ha erfarenheten för mitt cv. Jag struntar i pengarna.
Så säger man inte på en jobbintervju.
Välkommen.
- Hur gammal är du? - Sexton.
Han är en man.
Okej. Jag är med.
Jacob, vad tänker du när jag säger "arbetsplats"?
Kontorsbås,
fula möbler, dålig lysrörsbelysning…
…död.
Exakt.
Hörni, jag fattar.
Det är ett bra koncept.
"Bra"? Är det "bra"?
- Ett fantastiskt koncept. - Fantastiskt.
- Okej. - Fantastiskt.
Det är ett fantastiskt koncept. Coolt och progressivt. Det gillar jag.
Men grejen är…
Jag har blivit erbjuden 10 000 mer av ett annat företag.
- 10 000 mer. - Kan du passa min laptop?
Ja, visst.
Tack.
Så jag är…
Hon bad mig just passa den. Jag…
Tog du just… Känner du henne?
Jacob, lyssna på mig. Folk förtjänar bättre än så här.
Bättre än pyttesmå bord, utspillt kaffe på din laptop.
Bättre än att jaga efter eluttag som ett tryffelsvin
eller köa i en halvtimme för badrumsnyckeln,
bara för att få se Gud vet vad.
- Ja. - Okej?
Bättre än att hoppas att en fullständig främling
ska hålla ett öga på din dyra laptop.
Men tro inte på mig. Tro på våra investerare.
Vi är tre månader gamla, Jacob.
Och vi är värderade till 45 miljoner dollar.
Så min fråga till dig är, skulle du hellre ha 10 000 dollar…
…tio tusen dollar, eller tio tusen andelar av Facebook?
- Förlåt, får jag ta ett par dagar… - Visst.
- …och fundera… - Nej, nej, nej.
Nej. Vi vill ha djärva, beslutsamma människor på WeWork.
Här och nu, är du med eller inte?
Med eller inte?
- Jag vet inte, men… - Ya'aqov.
- Ja? - Svik mig inte. Med eller inte?
Med.
- Jag är med. - Välkommen.
- Du är med! - Jag är fanimej med!
Välkommen till WeWork, broder.
- Nu kör vi. - Vi ses på söndag.
- Jag är med. - Ja. Välkommen.
Allvarligt?
Jag demonstrerade bara en poäng.
Det måste finnas ett bättre alternativ. till det här.
Vet du ens vad det här är?
- En skitplats att arbeta på. - Med dåligt kaffe.
Det här är gemenskap. Det är därför folk är här.
Jag har lyssnat på er säljpresentation hela eftermiddagen,
och folk struntar i de pyttesmå borden.
De struntar i eluttagen och toalettkön.
De vill bara inte vara ensamma.
Grattis. Du är anställd.
Tack. Jag har ett jobb.
Nej, det har du inte.
Du sitter på kaféet kl 14:00 på en torsdag.
Okej, det har jag inte.
Tror du verkligen att ni är nästa Facebook?
Nej, jag tror inte det.
Jag vet det.
Kom och bygg morgondagen med oss.
Vi ska förändra världen.
Det är fortfarande under konstruktion,
men jag har några planritningar och moodboards att visa er.
Nej, nej, nej. Kombucha.
Det är som magiskt te, men med en moder.
Vi tror att det kan bli som ett amerikanskt Donmar Warehouse.
Ett vad?
Pappa!
- Skojar du? - Vi ska åtgärda det.
Mina ögon!
- Nej. Miguel? - Mina satans ögon!
- Ring ambulans. - Adam?
- Adam! - Herregud. Förlåt.
Adam, är du okej?
Vi mår bra. Han är okej.
- Ingen fara. Jag är okej. - Jag är inte okej.
- Jag har blivit sandblästrad! - Ingen fara.
- Spola med lite kallt vatten. - Gud.
Så det är här mina pengar hamnade?
Det blir fantastiskt när det är klart.
- Visst, säkert. Det ser toppen ut. - Det är…
Pappa, sluta.
GATAKIS FASTIGHETER STAVROS GATAKIS, VD
Folk tror att utsikten är det viktigaste när det gäller fastigheter i New York.
Det är den inte. Det handlar det inte om vad du kan se,
utan vem som kan se dig. Eller hur?
Det är vår superkraft.
Människor som du och jag, immigranter, söner till immigranter,
vi ser saker som andra inte kan se.
Jag älskar kollektivmodellen.
- Bra. Jag älskar den också. - Det gör jag.
Men Bear Stearns var en av våra hyresgäster, för Guds skull.
Mina föräldrar, Georgina… …de är gammaldags.
Alla företag som är yngre än 200 år verkar riskabla för dem.
Ett nyetablerat kontorskollektiv nappar de aldrig på.
Men du, håll kontakten, okej?
Sök upp mig igen när du har lite fler meriter. Okej?
Jag ringer dig om 200 år.
- 200 år. - 200 år.
- Okej. - Glöm inte.
Är det Georgina?
Det är Georgina med George.
Georgina och George.
Och studentföreningen?
Det är Sigma Tau.
- Sigma Tau? - SoCo var mitt nollningsnamn.
- Sigma Tau, jisses. - Jag minns inte hälften.
Så bra var det. Några av de bästa åren av mitt liv.
- Minns du ingenting? - Jag väljer att inte minnas.
- Ja, alltså… - För min fru skulle döda mig.
- Det är en annan historia. - Eller hur?
Du, vill du ta ett glas?
Det vore trevligt, men jag måste med tåget.
Stavros, jag förlorade just den perfekta byggnaden
och du förlorade just den perfekta hyresgästen, okej?
- Vi förtjänar båda ett glas. - Ärligt talat, jag kan inte.
SoCo hade tagit en drink.
Ja, men SoCo hade inte en nyfödd.
Måste du hem och amma?
Det var lågt.
Jag följer dig till tåget.
Det är en jobbdrink, mamma, okej?
Sluta oroa dig. Det är bara en drink.
Nej, nej, nej, mamma. Det är inte…
Nej.
- Fyra drinkar. Kanske fem. - Jag känner honom.
- Nej. Sluta. - Mamma, det kan bli sex.
Nej, jag är snart hemma, okej?
Han kommer aldrig hem, mamma!
- Stackars SoCo. - Hördu.
Han måste hänga med huvudet av skam, min vän.
Vad ska det betyda?
Här är du, en vuxen man som måste be föräldrarna om lov
att stanna ute sent på en skolkväll.
Måste du kissa?
- Jag kan ta dig till badrummet. - Nej.
Vi har familjemiddagar varje tisdag och torsdag.
Jaså, bara på tisdagar och torsdagar? Är det allt?
Varför inte hela veckan?
- Det är normalt. - Gör alla nöjda.
Vi vet åtminstone vem som bär trosorna. Det är inte din mamma eller pappa.
- Jag tror att det är du. - Hördu, nej.
Nej, nej, nej. Du har…
- Har jag fel? Har jag fel? - Det är…
Har jag fel, eller gillar du bara inte att höra det?
Notan.
Nej, du… Du har fel. De gav mig allt.
Förutom makten att vara självständig.
Du.
Jag förstår. Det gör jag.
Mina föräldrar gjorde uppoffringar för mig. De gav mig också allt.
Men vi är skyldiga dem
att fatta djärva, modiga beslut.
Förstår du?
Ja.
Stavros, ta fram hyreskontraktet.
Seså, ta fram det.
Ta fram det. Ge mig kontraktet. Kom igen.
Du säger att dina föräldrar gav dig allt.
Gengälda dem genom att göra en bra affär.
Du kommer att tacka mig.
HYRESGÄST SIGNATUR
Ja. Skit samma.
- Ja. Skit samma. - Skit samma.
- Skit samma. Skit samma - Skit samma!
- Skit samma!
Skit samma!
- Skit samma, va? ja. - Just det, mannen.
Ser du? De grekiska gudarna straffade oss inte.
- Nej. - Bartender! En till.
Min nya hyresvärd betalar.
Gör jag?
"De flyger och kommer att flyga, oavsett vilka filosofer som föds bland dem.
Och det spelar ingen roll hur filosofiska de är, bara de fortsätter flyga."
- "Men ändå, finns det inte en mening?" - "Mening?"
"Här snöar det. Var finns meningen i det?"
"Jag tycker att människor borde ha tro, eller borde söka en tro,
annars är deras liv tomt. Tomt."
Ja, okej. Jag ska… Vi slutar där för ett ögonblick.
Ta en paus, allihop.
Rebekah, kom här. Låt oss ta en liten pratstund.
Du håller i kjolen som om den skulle springa iväg.
- Jag är bara lite… Det har varit… - Jag vet. Du måste släppa det.
- Du måste släppa det. - Okej.
- För Masja är en kvinna precis som du. - Okej, hon är som jag.
Hon är på en annan plats
- i Ryssland år 1901. - Hon är i Ryssland.
Hon är fångad i ett döende samhälle. Hon vill så förtvivlat gärna bryta sig ut.
Men hon är lika smart, passionerad och modig som du är.
Du måste inlemma dig själv i det här.
- Var djärv. Var modig. Släpp ut det. - Okej.
Okej. Vi tar det igen.
"En av dem är borta för alltid,
och vi har lämnats kvar för att försöka börja vårt liv på nytt."
- "Lugna dig, Masja." - Nej, raring, det är inte rätt replik.
- Jo, det är rätt. - Nej, det är inte rätt.
- Det står här. Jag kan se. - Jag har repat hela dagen.
- Det är inte rätt. - Jag läser ju den.
Läs igen.
Det gör inget.
Hoppsan.
- Jag blandade ihop de två styckena. - Jag vet.
Ni läser från vänster till höger…
- Raring. - …vi läser från höger till vänster.
Och med mitt huvud kan jag lika gärna läsa uppochner.
Raring, du är jätteduktig. Börja bara om, snälla.
Du vill väl att jag läser Chebuttkins replik?
Chebutykin, ja, tack.
- Che-booty-kin? - Låt bli. Det här är allvar.
- Adam, låt bli. - Sa du Che-booty-kin?
- Nej. Nu gillar jag honom ännu mer. - Adam.
- Snälla, det här är allvar. Snälla. - Okej, okej.
Jag förstår inte varför du måste repetera så mycket
om och om och om igen. Du är en naturbegåvning.
Monicas vän är Dana Brunettis CE, så…
- En CE? - Creative executive.
Och hon känner en massa agenter och rollbesättare och…
Jag vet inte ens om de kommer.
Självklart kommer de.
De kommer och de kommer se det jag ser.
Att du är en stjärna.
En galax.
Universum. Okej.
Big bang.
Jag skulle inte banga.
"Bang" på, bara.
Okej, från början.
Vi vill inte bara att ni jobbar här.
Vi vill att ni hittar er affärspartner här.
Vi vill att ni hittar er livspartner här.
Enda problemet med alla dessa fantastiska framsteg är
att jag inte kommer att kunna cykla här inne längre.
Nej, Adam, cykla runt. Det är min ta…
…pet.
Stravros, min broder, jag kommer strax.
Det är grönt.
- Ja. - Det matchar din tröja.
Vem är det?
Vår nya hyresvärd för vårt läge i Midtown.
- Vi har inget läge i Midtown. - Jo, nu har vi det.
Du måste fan skoja.
Jag vet att du hade försökt avråda mig.
Ja, för vi kan knappt hålla det här flytande!
Avtalsvillkoren, perfekta…
Nu räcker det! Adam, sluta! Sluta göra så här för en gångs skull!
Dra dig bara ur.
Miguel, sätt upp lite tapeter, byt din blöja.
Jag finns där borta
- och förverkligar våra drömmar. - Om du genomför det här,
- så slutar jag. - Nej, det gör du inte.
Dra åt helvete.
Är allt okej?
Jadå, det är bara lite kärleksgnabb.
Får jag prata med dig ett ögonblick?
Vilken kväll, vilken kväll. Jag kände av det nästa dag.
Gud, min hjärna… helt kaputt.
Ja, absolut. Men…
Du, det här är lite pinsamt.
Nej, nej, nej. Vad…
Men angående häromkvällen… Jag blev lite fullare än jag hade tänkt.
Det blev vi nog båda.
Ja, eller hur.
Och jag hörde vad du sa, och det är skit som jag måste ta itu med.
Ja. Alltså…
Men jag kom hit för att be dig att göra mig en stor tjänst
och riva itu hyresavtalet.
Riva itu hyresavtalet?
Ja.
Okej.
- Okej? - Okej.
- Menar du det? - Ja.
Åh, gud. Tack gode Gud.
Och inget ont blod?
Inget ont blod.
- Du är en bra kille. - Tja…
Du är en bra kille.
När jag sa till mina föräldrar vem jag hade hyrt ut till blev de ursinniga.
Kan du tänka dig?
Vad ska det betyda?
Ni är inte ens ett riktigt företag än, så, du vet?
"Inget riktigt företag"?
- Nej… - Stavros,
vad händer när det här kommer ut?
Vad menar du?
Att ett avtal med Stavros Gatakis är betydelselöst.
Ditt visitkort må säga VD, men vi vet båda att det bara är på låtsas.
Mamma och pappa kontrollerar allt.
Stavros, fastighetsmarknaden i New York är en väldigt liten damm.
Om det här skulle komma ut…
Fint att se dig, min nya hyresvärd.
Stavros!
Miguel.
Jag vet att jag inte är Gud.
För jag klarar det inte utan dig.
Det vet du. Vi ses där inne, okej?
Vi ses där inne!
Helvete.
Du måste mönsterpassa.
Jag vet att jag måste mönsterpassa. Det var det jag försökte göra.
Far dog för ett år sen i dag.
Din namnsdag, Irina.
Det var väldigt kallt, snöigt faktiskt, och jag trodde aldrig jag skulle överleva.
Men nu har ett år gått…
RESERVERAT FÖR BRANSCHFOLK
…vi drar oss inte för att tänka på det, och du bär vitt igen.
Varför minnas?
På en rundad havsstrand står en grön ek.
Runt eken finns en guldkedja. En guldkedja.
Vad i helvete?
Du är på ett märkligt humör i dag. Vart ska du?
- Hem. - Så märkligt.
Kör vi med accenter?
Jag kommer tillbaka i kväll.
Adjö, min älskling.
Återigen, jag önskar dig välgång och lycka.
Förr i tiden, när far levde hade vi alltid 30 eller fyr…
…eller 40 soldater.
ANTON TJECHOVS TRE SYSTRAR - ENDAST EN KVÄLL
Fantastiskt.
Fantastiskt, fantastiskt, fantastiskt.
Jag blundade och trodde jag var i Moskva.
Tack.
Jag kunde inte slita blicken ifrån dig.
Åh, tack, älskling.
Lite mer repetition nästa gång.
Det var verkligen en upplevelse. Ja, det var toppen.
Du gjorde utrymmet levande.
- Du gav det nåt särskilt. - Ja.
- Tack för allt det här. - Det var värt det.
- Raring. - Hej.
- Vi gjorde det. - Ja.
Det var… Man måste börja nånstans, och du var väldigt bra.
Det kommer bara bli bättre och lättare.
- Verkligen toppen. - Tack.
Okej, jag ska gå upp igen. Vi ses hemma.
Tack för att du kom.
- Självklart. - Älskar dig.
Jag skulle aldrig missa det.
- Älskar dig. - Älskar dig.
- Älskar dig. Hej då. - Älskar dig.
Vi har Four Loko, vi har tequila, vi har fruktremsor.
Jag vet vem som får dem.
Lyssna på mig. Tolv timmar till öppningen.
Och vi kan göra mycket på 12 timmar.
- Är ni med? - Ja!
- Jag sa är ni med mig? - Ja!
- Är ni med mig? - Ja!
Är ni med mig?
Nu kör vi!
Adam!
Nu, så.
Adam!
Nu kör vi.
Dra fram sofforna och ställ dem så att man sitter mot solnedgången, men…
Ja. Här kommer den.
Vänta! Vinnare.
- Du får en chans till. - Jag…
…gå och dricka sitt kaffe.
Jag har varit med förr.
Det kan aldrig gå fel…
Jag ska visa var lysknappen är.
- Varför svarade du inte? - Ge mig fem minuter.
- Nu. Kom nu! - Den är dyr. Var försiktig! Mamma!
Skål.
- Kom igen, vi är sena! - Jag kommer!
- Kom! - Jag sa ju att jag har mattetenta i dag.
Ser du den gula sladden?
Den blåa är inkopplad i trunken.
Den dubbla gröna sladden.
Okej, jag fixar inte det här. Jag beställer en Uber åt dig.
Mamma, kan du sänka?
- Nej, det är hennes favoritlåt! - Sänk!
GÖR VAD DU ÄLSKAR
Oj. Den är rosa.
Den är jättefin.
Ja.
Titta vad vi har gjort.
Vad du har gjort.
Nej, du. Det där duger inte.
Vi har jobbat för hårt.
Ja. Okej…
- Ja, okej, okej, okej. - Okej.
Nu är vi redo.
Om två minuter förändras allt.
Det här är inte en plats som folk stämplar in och ut från.
Det är en plats där folk kan knyta band.
Höra hemma.
Och när folk känner det här, när de känner den energin,
så berättar de för sina vänner.
Och deras vänner berättar för sina vänner.
Och deras vänner kommer att berätta för världen.
- Ja. - Gungan.
- Okej. Är du beredd? - Ja.
VAD? GUNGA IN MÅNDAGEN VAR? WEWORK
HOLLYDEE90 GUNGAR IN MÅNDAGEN…
Och ganska snart, ganska snart,
kommer två lägen att verka som ett avlägset minne.
För framtiden.
Lehayim.
- Lehayim. - Lehayim.
WeWork!
WeWork! WeWork!
WeWork!
Okej.
Lesley, har vi låst upp dörrarna?
Ja.
Är den upplåst? För ibland fastnar den.
Ja.
Den är öppen.
Är du säker?
Ja.
Det var som en uppenbarelse.
Jag var aldrig menad att bli skådespelare.
Skådespelare är själviska.
Och, "Allt handlar om mig. Se på mig, klappa för mig, ge mig uppmärksamhet."
Hur som helst…
De här är till dig.
Ge dem till en värdig student.
- Tack. - Tack.
Det är verkligen synd att vi förlorar lokalen.
Vad? Förlorar vi lokalen? Varför?
Har ingen…
Jo, WeWork måste börja renovera den här våningen.
Men vi har anlitat artister som redan repeterar.
Kan de åtminstone behålla sina datum?
Förmodligen.
Förmodligen?
Dra mig baklänges.
- Nästa gång, nästa gång. - Okej, okej. Visst.
Hej.
- Hur var din dag? - Bra.
- Var den? - Ja.
- Är du nästan klar med ditt möte? - Nej.
Det är bara möte efter möte efter möte.
Ja.
Ja, det är jättefint.
Och speciellt…
Du är vacker.
Tack.
Här är det.
Här?
Här.
Du sa inte att middagen var här.
Just det, ja!
- Det här är lägenheten du älskade. - Det här är lägenheten.
- Den med… - …utsikt mot parken.
Ja. Och nu ska vi äta middag här.
- Jag mindes inte adressen. - Underbart. Fint att jag får veta det nu.
- Ska vi bara… - Okej, ja.
Raring. Det här är inte rätt lägenhet.
- Jo, då. Det är rätt. - Det är ingen här.
Vad gör…
Jag sa middag, men det är mer som en inflyttningsfest.
Herregud.
Herreg… Har vi råd med det här?
Nej, men det kommer vi att ha.
Det är fem sovrum, men…
Rivka.
Tack. Tack.
Nej, tack ska du ha.
Det är fem sovrum.
- Fem sovrum? - Ja, ett är lite litet,
- så jag tänkte kanske ett meditations… - Barnkammare?
NATURLIG BABY- OCH BARNOMSORG
INVESTERINGSPRAT ETT SAMTAL MED ADAM NEUMANN
Och när klacken äntligen fälldes in
skar den nästan av hennes fingertopp. Det sprutade blod överallt.
Köparens min var…
Det var en total katastrof.
Så fick du kontraktet?
Självklart.
Jag sitter här och lyssnar på dig,
och jag kan bara tänka tre saker.
Först :"Gud, vilket fantastiskt hår."
För det andra: "Jag ser en "WeWork-skylt."
Det är väl ert andra läge?
Andra läget. Väldigt stolt.
Ja, det känns lite som om du riktar dig till potentiella investerare här.
Och vad är det tredje?
"Fryser han inte om fötterna?"
Nej, allvarligt, du valde ett läge
mitt emot en av världens största investeringsbanker.
Är det som jag tror?
Det handlar inte om vad du kan se. Det handlar om vem som kan se dig.
Så hur många lägen kommer WeWork att öppna i New York?
Vem hyr ut mest utrymme i New York just nu?
Det är nog J.P. Morgan.
Säg hej, mr Dimon.
Mr Dimon, vi kommer att gå om er om tre år. Tre år.
Nej, nej, nej. Jag menar inte att vara respektlös.
Men jag är fullständigt seriös.
Framtidens arbete ser annorlunda ut.
Det finns en ny generation där ute, och den är stor. Förstår ni?
De tänker inte som sina föräldrar, de klär sig inte som sina föräldrar,
de arbetar inte som sina föräldrar.
Varför skulle de vilja ha sina föräldrars kontor?
Eller hur?
Unga människor vill att det ska vara kul, spännande, inspirerat.
Och lyckligtvis för oss,
delade varenda en av våra hyresvärdar
omedelbart den visionen.
WeWork är inte bara ett företag.
Det är en rörelse.
Det är miljontals människor som säger:
"Jag vill inte bara försörja mig."
De vill skapa ett liv.
Jag vill definitivt komma tillbaka som du i mitt nästa liv.
Scott.
Mina damer och herrar, Adam Neumann.
Tack.
Jag tror inte att jag förstod ett ord av vad du sa,
men jag önskar att jag hade sagt det först.
- Det tar jag som en komplimang. - Gör det.
- Tack. - Adam.
Bruce Dunlevie, Benchmark Capital.
Bruce.
Jag vill ha en rundtur.
Absolut.
En del har det bara.
Han är en stjärna.
Undertexter: Kristina Donnellan