PODĽA PODCASTU „WECRASHED“ OD WONDERY
ŠTVRTOK 9. OKTÓBER 2008
Adam, budem si ťa ctiť a vážiť počas všetkých životných dobrodružstiev.
Nech už pôjdeme kdekoľvek, pôjdeme tam spolu.
Dvaja vesmírni cestovatelia spútaní mimoriadnou láskou.
Celý môj život, celý tvoj život,
a všetky naše minulé životy nás priviedli do tejto chvíle.
Bez teba som nikto.
Mazel tov!
Jéj!
Úúú!
Hej! Hej!
- Ďakujem. - Panebože.
A tá purpurová. Žartuješ, doriti?
Len Rebekah.
Pätnásť miliónová investícia?
So 45-miliónovým ocenením.
Ale to len začíname. Len začíname.
Hej. Príde Gwyneth?
Nie, nemohla. Točí Pád hviezdy.
Také je toto odvetvie.
Znova hráš?
Áno.
Super.
James, bratu. Poď. Poď, poď.
Tequilu do poldecákov. Dvojité.
Dobre, prípitok. Lechaim!
A čo hodiny jogy? Zdalo sa, že je to pre teba ideálne.
No, herectvo bolo vždy mojím poslaním.
Ale musela som ho opustiť, aby som sa k nemu vrátila,
ak to dáva zmysel?
3700 metrov štvorcových?
Presne. Len podpíšte nájomnú zmluvu.
Najlepšie výhľady na Empire State Building na celom Manhattane.
- Dobrý. - Ahoj, zlatko.
Príde Gwyneth Paltrow?
Nie.
- Môžem len jeden rýchly tip? - Iste.
Prvé pravidlo podnikania s nehnuteľnosťami znie:
„Nejde o to, čo vidíš. Ale kto vidí teba.“
A druhé pravidlo je: „Musíš nájsť správneho bankára.“
Budeš potrebovať veľkého hráča. Goldman alebo J.P. Morgan.
Kto je tvoj?
Risakov a spol.
Zdravím.
Môžem vám ho ukradnúť?
- Nie, nie. Do toho. - Dobre.
- Hej, príde Gwyneth? - Nie.
Toto je pre vás. Dar.
Ďakujeme, oci. Ďakujeme.
Oci, to je priveľa.
- Na domov. - Nie, je to priveľa.
Oci.
Povinnosťou otca je postarať sa o svoje dievčatko.
Ďakujem ti veľmi.
Už je to moja povinnosť, Bob. Moja.
- Keby náhodou. - Adam.
- Oci… - Uži si to.
Ďakujem pekne.
- Máš vreckovku? - Áno.
- Zbehnem po ňu. - Ďakujem…
Jeden milión dolárov?
- O čom to vravíš? - On…
- Musíš spomaliť. - Čo je to za šek?
Rovnaký dal aj sestrám.
- Ja… - Teda, bolo to dávno.
Neviem, odkiaľ má tento.
V poriadku?
- Nie, nie. - Len… som to nečakala.
Toto je… Budeme mať domov.
Dobre.
- Som taká šťastná. - Právom.
- Hneď sa vrátim. - Dobre.
- Čo piješ? - Tequilu.
- Akú? - Hocijakú, čo nalejú.
Myslím, že v tvoj svadobný deň si môžeme dať aj lepšie.
- Dve 1942-ky. - Hneď to bude.
Vykročili sme nesprávnou nohou.
Viem sa o ňu postarať, Bob.
Jasné? Moju spoločnosť práve ocenili na 45 miliónov.
Hej, inak nikdy si mi nezagratuloval.
S ocenením si dom nekúpiš.
Dom si môžeš kúpiť za peniaze, ktoré prináša ocenenie.
Máš ich? Tie peniaze?
Sú na ceste. Sú na ceste.
Vieš, bola taká nadšená, keď mi o tom vravela.
Bratranec Ron,
je v predstavenstve Newyorského združenia nehnuteľností.
- Stretli ste sa. - Áno, Yoda.
Dnes ma niečo veľké naučil. „Nejde o to, čo vidíš.
- Ale kto vidí teba.“ - Teba.
Presne.
Ron, prečo nepovieš Adamovi o investíciách Jevgenija Risakova.
Áno, robil to s 18 centami?
Áno… Je to šťastné číslo.
Šťastné? Hej, budeš mať šťastie, ak získaš tých 18 centov.
Ak sa o ňu postaráš, tak sa o ňu staraj.
Panebože!
Dobre, dobre.
Adam!
Áno!
Juchú!
Adam!
Ju-chú!
Adam.
Miguel.
Dobre. Preberieme to s právnikom
- a zrušíme nájomnú zmluvu. - Nie, nie.
Nepreberieme to s právnikom a nezrušíme nájomnú zmluvu.
Dobre, tak prenajmeme a skončíme s firmou, aby nemala stratu.
Ani prenájom, Miguel.
Tak zavoláme Randallovi a presvedčíme ho,
- aby bol Greendesk tu. - Nezavoláme.
Toto nie je Greendesk. Toto je WeWork.
- Toto je nič, Adam. - Je to všetko!
Možno ešte získame peniaze.
Hej. No s „možno“ nájom nezaplatíš.
Miguel.
Použijeme peniaze z Greendesku.
No, to je všetko, čo mám.
To je vzdelanie mojich detí. To je…
Môj prvý dom. Môj dôchodok.
Miguel, nemáš hypotéku.
Nemáš manželku. Nemáš deti.
Máš len mňa! Jasné? Mňa.
Počuj.
Už si raz na mňa stavil.
Žiadam ťa, stav na mňa znova.
Za peniaze z Greendesku budeme kúriť a svietiť žiarovkami.
Žiarovkou.
Dobre, fajn, tak ako…
Ako zaplatíme za renováciu tejto sračky?
Boh stvoril svet za sedem dní. Dovtedy zoženiem peniaze.
Sľubujem.
Vieš, že nie si Boh, však?
Musíš uznať, trochu sa naňho podobám.
Kuchyňa a kúpeľne sú úplne vynovené,
ale dokázali si udržať predvojnové čaro.
Je k tomu aj kľúč?
K parku? iste.
Byty v tejto budove sa na trhu často neobjavujú.
Zbožňujem ho.
Ja… neviem.
Čo…
Prepáčte. Ospravedlníte nás na chvíľu?
- Isteže. - Ďakujem.
Adam, no tak.
Neviem. Podľa mňa môžeme peniaze od tvojho otca
- využiť lepšie. Áno. - Ako lepšie?
Lepšie než… na byt s kľúčom od Gramercy parku?
Môžeme investovať do svojej budúcnosti.
Ani neviem, čo by som mu povedala.
Teda, chápeš… Myslím, že si úplne nevážiš, čím si…
čím si prešiel, aby… Je to…
Povedz mu, že veríš v manžela.
Je to pre nás.
Anuluj to.
Rivka, to sa nestane. To sa nestane.
Vyzerá to na opravy za viac ako milión dolárov.
No… 1,5 milióna. Domnievame sa.
Odkiaľ získaš zvyšok?
Peniaze z Greendesku.
Takže všetko?
No, áno.
Adam, povedz, že vieš, čo robíš.
Povedz, že vieš, čo robíš.
Ja…
Povedz to.
Povedz, že vieš, čo robíš.
Povedz, že to vieš.
Povedz, že vieš, čo robíš.
Povedz, že vieš, čo robíš. Povedz to.
- Ja… - Povedz to.
Hovor. Adam.
Viem. Viem.
Viem.
Dobre.
No, píše sa tu, že je tu ďalších 47 metrov štvorcových.
Fajn, poďme.
Počkať, počkať. Počkať.
- Čo to, dopekla, je? - Fíha.
Hojdačku nechajte. Vibrátory vyhoďte.
Hej, nemala prísť Rebekah?
Rebekah.
Nemala to tu Rebekah šalviou očistiť od duchov?
Vieš, ten obrad?
Nedvíha mobil.
Ešte koľko štetiek musí vypadnúť z okna,
aby starosta priznal, že je v uliciach vrah?
Sú to pouličné pracovníčky, ignorant.
A stop.
- Čo? Bez „ignoranta?“ - Nie…
A pokračujeme. Ďalšia scéna.
Jasné, chápem.
Môžeš pustiť predošlú scénu?
Hej. Mali by to skontrolovať.
A pôjdeme ďalej. Ale myslím, že skôr predošlý záber.
- Monica. - Áno.
Chcela som len poďakovať za príležitosť.
Prosím ťa. Vieš, veľmi som obdivovala tvojho strýka.
Môžeme si to znova prehrať?
Máte všetko, čo potrebujete?
Alebo… Áno.
Veľmi sa mi páčil váš Višňový sad v Lincoln Centre. Skrátka…
- Odrovnal ma. - No, ďakujem.
Veľmi inšpiratívne.
- No, to ďakujem. - Áno.
Chýba mi divadlo.
Teda, niežeby som bola nevďačná.
Nie. Hej, treba platiť účty, že?
- Áno. - Apropo,
ak by ste ma niekedy znova potrebovali…
No, zlatko, tvoja postava práve umrela, čiže…
- Dobre, no možno do spomienky? - Fajn.
Herectvo milujem.
Nemôžeme tam dať záchody.
- Prečo? - Lebo…
SILA HERCA
- Si pred oknami. - O to ide.
Počuj. Máš titul z architektúry?
Titul?
POSTAVA – ŠTETKA #3
Nepotrebujem titul, aby som chápal, kam patria záchody.
Ale ty nechápeš, kam patria.
Zveril by si lekárovi bez titulu…
ESKORTA NA ÚROVNI #3
…rozrezanie žalúdka?
- Lekárovi? Ty nie si lekár. - Som. Nechaj ma vybrať…
PÁD HVIEZDY
Nechaj ma vybrať miesto pre kúpeľne.
- Ak ony tak aj ja. - Ale.
Ak ľudia vstupujú, hej?
Idú sem. Potrebujem, aby to celé prebiehalo na boku.
- Hej, chlapci. - Nie. Nie tam.
- Chlapci! Chlapci. - Netreba titul…
Nemáte na prácu 3700 metrov štvorcových?
No, je tam pleseň.
Nie. My nevieme, či je to dobrá alebo zlá pleseň.
Takže… Aby bolo jasno.
Dobrá neexistuje. Je to zlá pleseň.
Mohli by sme urobiť pár pohovorov tu?
Kvôli dojmu, vieš.
Neviem.
Môžem prísť do vášho priestoru a pracovať tam?
Áno. Áno!
- Príď, príď! Hocikedy. Príď hocikedy. - Dobre.
- Hneď ako prídeme na tú pleseň. - Žiadna dobrá nie je.
Takže, manžel prenajíma túto budovu a povedal, že môžem využiť toto poschodie.
Viem, že je to drsné a priemyselné,
ale myslím, že by sme mohli byť americká verzia divadla Donmar Warehouse.
Ja… To je…
Ten priestor. Takú medzeru medzi stenami som od odchodu z Texasu nevidela.
Viete si predstaviť, ako dlho by ste čakali,
kým by vám nejaký mužský umelecký riaditeľ dal voľný priestor,
aby ste mohli robiť, čo chcete?
Viete si predstaviť, čo by sme dokázali, ak by sme si nepýtali povolenie?
Čo by ste s tým spravili? Bez nájmu?
Čechova. Čajku.
- Alebo Tri sestry? - Áno.
Panebože. To je úžasné.
Cítite to? Cítite tú energiu, čo tu tvoríme?
Áno.
Takže… áno?
- Určite áno. - Áno!
Vždy som chcela hrať Mášu.
Myslím, že z teba bude úžasná Máša.
- Ďakujem. - Áno.
Čo si predstavíš, keď poviem „pracovisko“?
Produktivita.
Ticho.
Mám len pár ďalších otázok.
Prispievate aj na dôchodok?
Nie.
Takže, IT je základom kancelárskeho prostredia,
takže sa pracuje vtedy, keď treba.
Najlepšia vlastnosť?
Nikdy nemeškám.
- Máte zubné poistenie? - Nie.
- Máte polohovateľný stôl? - Nie.
No, ak je IT základom vášho poslania, prečo platíte tak málo?
Mami, spýtam sa aj sám.
- Neformálny piatok? - Nie.
- Súkromné záchody? - Nie.
Chcem tú skúsenosť do životopisu. Peniaze sú mi ukradnuté.
- Hej! - To by si nemal hovoriť.
Vitaj. Vitaj.
- Koľko máš rokov? - Šestnásť.
Je to chlap.
Dobre. Som za.
Jacob, čo si predstavíš, keď poviem „pracovisko“?
Kóje,
škaredý nábytok, blikajúce žiarivky…
smrť.
Presne.
Pozrite, chápem.
Je to dobrý koncept.
„Dobrý“? Je „dobrý“?
- Skvelý koncept. - Skvelý.
- Dobre. - Skvelý.
Je to skvelý koncept. Fakt vzrušujúci. Veľmi progresívny. Páči sa mi.
Vec sa má tak… Mám…
o 10-tisíc vyššiu ponuku od inej spoločnosti.
- O 10-tisíc viac. - Hej, postrážite mi laptop?
Áno, iste.
Vďaka.
Takže…
Len ho chcela postrážiť. Nem…
Zobrali ste… Poznáte ju?
Jacob, počúvaj. Ľudia si zaslúžia niečo lepšie než toto.
Niečo lepšie než maličké stoly, rozliatu kávu na laptope.
Niečo lepšie než loviť zásuvku ako prasa, čo hľadá hľuzovky,
či polhodinu čakať v rade na kľúč od toalety,
aby ste videli bohviečo.
- Hej. - Jasné?
Niečo lepšie než dúfať, že úplný cudzinec
vám postráži 2-tisícový laptop.
Ale never mne. Ver našim investorom.
Existujeme tri mesiace, Jacob.
A ocenili nás na 45 miliónov dolárov.
Takže moja otázka pre teba znie, mal by si radšej 10-tisíc…
10-tisíc dolárov alebo 10-tisíc akcií Facebooku?
- Prepáčte, mohol by som pár dní… - Iste.
- …tak popremýšľať… - Nie, nie.
Nie. Vo WeWorku chceme odvážnych a rozhodných ľudí.
Teraz hneď, áno či nie?
Áno či nie?
- Neviem, ale… - Jacob.
- Áno? - Nesklam ma, áno či nie?
Áno.
- Áno. - Vitaj.
- Áno! - Doriti, áno.
Vitaj, bratu. Vitaj vo WeWorku.
- Áno, poďme na to. - Tak v nedeľu.
- Áno. Áno. - Áno. Vitaj.
To myslíte vážne?
Len som niečo dokazoval.
Musí existovať lepšia alternatíva než toto.
Viete vôbec, čo toto je?
- Nahovno miesto na prácu. - So zlou kávou.
Je to komunita. Preto sem ľudia chodia.
Celé poobedie som počúvala vašu prezentáciu.
A ľudia kašlú na maličké stoly.
Kašlú na elektrické zásuvky alebo rad na toaletu.
Skrátka nechcú byť sami.
Gratulujem. Berieme ťa.
Ďakujem. Prácu už mám.
Nie, nemáš.
Vo štvrtok o 14.00 sedíš v kaviarni.
Dobre, nemám.
Naozaj si myslíte, že ste ďalší Facebook?
Nie, nemyslím si to.
Viem to.
Poď s nami budovať zajtrajšok.
Zmeníme svet.
Viem, že sa tu ešte stavia,
ale poďte za mnou a ukážem vám nejaké rozloženia a koláže.
Nie, nie. Kombuča.
Je to ako čarovný čaj, ale s kvasinkami.
Myslíme, že by to mohol byť americký Donmar Warehouse.
Že čo?
Oci. Oci!
- Žartuješ? - To opravíme.
Moje oči!
- Nie, nie. Miguel? - Moje skurvené oči!
- Volaj 112! - Adam?
- Adam! - Preboha, prepáč.
Adam, je ti niečo?
Fajn. Nič mu nie je.
- To nič. Som v poriadku. - Ja nie.
- Opieskoval ma! - To nič.
- Umy si to studenou vodou. - Bože.
Takže, sem išli moje peniaze?
Po prerábke to bude vyzerať úžasne.
- Iste, iste. Vyzerá to skvelo. - Je to… Naozaj…
Oci, prestaň. Prestaň.
NEHNUTEĽNOSTI GATAKIS
Sranda. Ľudia si myslia, že newyorské nehnuteľnosti sú o výhľadoch.
Nie sú. Ako vieš, nie je to o tom, čo vidíš.
Je to o tom, kto vidí teba. Však?
To je naša superschopnosť.
Ľudia ako my, imigranti, synovia imigrantov,
vidíme veci, čo iní nevidia.
Nuž páči sa mi model spoločného pracoviska.
- Dobre. Dobre. Aj ja. - Skutočne.
Ale Bear Stearns bol náš nájomník, preboha.
Teda, rodičia, Georgina… sú stará škola.
Hocijaká spoločnosť mladšia ako 200 rokov je pre nich riskantná.
Nikdy nepôjdu do coworkingového start-upu.
Ale, hej, ostaneme v kontakte, dobre?
Vráť sa, keď budete mať viac výsledkov. Dobre?
O 200 rokov ti zavolám.
- 200 rokov. - 200 rokov.
- Dobre. - Nezabudni.
To je Georgina?
Georgina s Georgeom.
Georgina a George.
A bratstvo?
To je Sigma Tau.
- Sigma Tau? - Volali ma SoCo.
- Sigma Tau, páni. - Kámo, polovicu si nepamätám.
Také dobré to bolo. Jedno z najlepších období v živote.
- Nikdy si nič nepamätáš. - Rozhodol som sa tak.
- Áno, no… - Inak by ma manželka zabila.
- To už je o inom. - Hej, že?
Hej, nezbehneme na pohárik?
Rád by som, ale musím stihnúť vlak.
Stavros, práve som prišiel o dokonalú budovu,
a ty o dokonalého nájomcu, jasné?
Myslím, že si obaja zaslúžime pohárik.
Naozaj, nemôžem.
SoCo by na pohárik išiel.
Hej, no, SoCo nemal novorodenca.
Ideš domov dojčiť?
Kámo, to bolo podlé.
Odprevadím ťa k vlaku.
Pracovný pohárik, mama, jasné?
Už sa nestrachuj. Je to jeden pohárik.
Nie, nie, mama. Nie je…
Nie.
- Štyri. Možno päť. - Poznám ho, jasné?
- Nie. Prestaň. - Mama možno šesť.
Nie, čoskoro prídem domov, dobre?
Už nikdy nepríde, mama!
- Chudáčik SoCo. - Kámo.
Musí mať hanbou sklopenú hlavu, priateľu.
A to má čo znamenať?
Sedíš tu, dospelý chlap, a musíš si od rodičov pýtať povolenie,
aby si sa večer zdržal, keď je zajtra škola.
Potrebuješ cikať?
- Môžeme ísť na záchod. - Nie, nie.
Každý utorok a štvrtok máme rodinné večere.
Iba v utorky a štvrtky? To je všetko?
Prečo nie celý týždeň?
- Je to normálne. - Poteš ich.
Aspoň vieme, kto nie je hlavou.
Nie je to tvoja mama. Ani otec.
- Asi ty, že? Čože? - Hej, nie. Hej.
Nie, nie. Mýliš sa.
- Mýlim sa? - Len…
Mýlim sa, alebo to len nechceš počuť?
Účet.
Nie, nie, mýliš sa. Oni mi dali všetko.
Okrem schopnosti byť samostatný.
Počuj.
Rozumiem. Ja rozumiem.
Moji rodičia sa pre mňa obetovali. Tiež mi všetko dali.
Ale dlhujeme im,
aby sme sa nebojácne a odvážne rozhodovali.
Chápeš?
Áno.
Stavros, vytiahni nájomnú zmluvu.
No tak, vytiahni ju.
Vytiahni ju, vytiahni. Daj mi zmluvu. No tak, no tak.
Vravíš, že rodičia ti dali všetko.
Splať im to skvelým obchodom.
Poďakuješ mi.
Hej. Srať na to.
- Hej. Srať na to. - Srať na to.
- Srať na to. Srať na to. - Srať na to!
- Srať na to!
- Srať. - Srať na to!
- Srať na to, ha? Áno. - To je ono, chlape.
Vidíš? Grécki bohovia nás neskántrili.
- Nie. - Barman! Ešte jedno kolo.
Platí môj nový prenajímateľ.
Skutočne?
„Letia a budú lietať ďalej, nech akokoľvek zmúdrejú.
A je jedno, akí sú múdri. Hlavne, aby leteli ďalej.“
- „Ale má to nejaký význam?“ - „Význam?“
„Sneží. Aký to má význam?“
„Myslím, že by človek mal v niečo veriť alebo vieru vyhľadávať,
inak bude mať v živote prázdno. Prázdno.“
Áno, dobre, zastavím… Zastavme to na chvíľu.
Krátka pauza pre všetkých.
Rebekah, poď sem. Prehoďme zopár slov.
Držíš sa tej sukne, akoby ti mala ujsť.
- Len trochu… Vieš, bolo to… - Viem. Musíš ju pustiť.
- Musíš ju pustiť. - Dobre.
Lebo Máša je ženou ako ty,
- ste rovnaké. - Dobre, sme rovnaké.
Nachádza sa inde,
- v Rusku v roku 1901. - Je v Rusku.
Je uväznená v umierajúcej spoločnosti. A zúfalo sa chce vymaniť.
Ale je rovnako múdra, nadšená a odvážna ako ty.
Musíš sa do toho vložiť.
- Buď nebojácna. Buď odvážna. Vypusť to. - Dobre. Dobre.
Dobre. Tak odznovu.
„Jeden z nich je navždy preč,
a my tu musíme začať nový život.“
- „Pokoj, Máša.“ - Nie, zlatko, to nie je správne.
- Ale áno, je. - Nie, nie je.
- Vidím to tu. Vidím. - Celý deň som to skúšala.
- To nie je ono. - Čítam to.
Pozri sa znova.
To nič.
Ups.
- Trochu som si poplietol veľké prejavy. - Viem. Viem. Je to…
No, vy čítate zľava doprava…
- Zlatko. - …my sprava doľava.
A ja to pokojne môžem čítať aj hore nohami.
Zlatko, ide ti to super. Len ma naveď, prosím.
Chceš, aby som prečítal repliku, Čebotyníka, že?
Čebutykina, áno, prosím.
- Če-botník? Če-butik-in? - Nie. Vážne.
- Adam, nerob. Nie, nerob. - Vravela si Če-butik-in?
- Nie, nie. Ešte viac sa mi páči. - Adam. Adam.
- Prosím, je to vážne. Prosím. - Čebutykin. Dobre.
Pozri, nechápem, prečo musíš toľko cvičiť,
znova a znova dookola.
Si skvelá herečka. Prirodzený talent.
Monicina kamarátka tvorí obsah pre Dana Brunettiho...
- Čo? - Kreatívny obsah.
A pozná mnoho agentov a kastingových režisérov a…
Ani neviem, či prídu.
Isteže prídu.
Prídu a uvidia, čo vidím ja.
Že si hviezda.
Galaxia.
Vesmír. Dobre.
Veľký tresk.
Sexy tresk. Nie, nie.
Vášnivý tresk.
Dobre, od začiatku.
Nechceme, aby ste tu len pracovali.
Ale, aby ste tu našli partnera.
Obchodného a životného.
Jediný problém s týmto neskutočným posunom je,
že už tu nebudem môcť jazdiť na bicykli.
Nie, Adam, choď okolo, okolo. To je tape…
ta
Stavros, bratu, hneď som tam.
No, je zelená.
- Áno. - Hodí sa ti k tričku.
Kto je to?
Náš nový prenajímateľ pre budovu v Midtowne.
- Nemáme budovu v Midtowne. - Hej, no, už máme.
Žartuješ, kurva?
Pozri, viem, že by si sa mi to snažil vyhovoriť.
Áno, pretože ledva udržíme nad hladinou toto!
Zmluvné podmienky, dokonalé…
Stačí! Adam, prestaň! Aspoň raz to nerob!
Skrátka to zruš.
Miguel, prilep nejaké tapety, vymeň si plienku.
Budem tam
- plniť naše sny. - Hej, ak s tou zmluvou budeš pokračovať,
- odídem. - Nie. Neodídeš.
Pojeb sa.
Všetko v poriadku?
Nie, len milenecká hádka.
Mohli by sme sa na chvíľu porozprávať?
To bola noc. To bola noc. Bože, na ďalší deň som to cítil.
Bože, mozog mi… zmizol.
Hej, úplne. Ale…
Pozri, kámo… je mi to trochu trápne.
Nie, nie. Čo akože…
Ale ohľadom toho večera, opil som sa trochu viac, ako som chcel.
To asi my obaja.
Hej, presne.
A chápal som, čo hovoríš a tie sračky, ktoré musím znášať.
Áno. Hej, no…
Ale prišiel som ťa sem požiadať o láskavosť,
roztrhaj tú zmluvu.
Roztrhať zmluvu?
Áno.
Dobre.
- Dobre? - Dobre.
- Fakt? - Fakt.
Bože. Vďakabohu.
A sme v pohode?
Sme.
- Si dobrý človek. - No…
Si dobrý človek.
Vieš, keď som rodičom povedal, komu som to prenajal, boli nasratí.
Vieš si to predstaviť?
Čo to má znamenať?
No, veď ešte ani nie ste skutočná spoločnosť, takže, vieš?
„Nie skutočná spoločnosť.“
- Nie… - Stavros.
čo sa stane, keď to vyjde najavo?
Ako to myslíš?
Keď Stavros Gatakis uzavrie obchod, nič to neznamená.
Na vizitke možno máš riaditeľ, ale obaja vieme, že je to len akože.
Mama a dada rozhodujú.
Stavros, newyorské nehnuteľnosti sú… Je to veľmi malý rybník.
Ak by sa to tam rozšírilo…
Rád som ťa videl, nový prenajímateľ.
Stavros!
Miguel.
Viem, že nie som Boh.
Pretože bez teba to nedokážem.
Vieš to. Uvidíme sa dnu, dobre?
Uvidíme sa tam!
Doriti.
Musíš to byt za rovno so vzorom.
Viem, že to musí byť za rovno so vzorom. O to som sa snažil.
Otec zomrel presne pred rokom
Na tvoj sviatok, Irina.
Bola veľká zima, snežilo, a ja som myslela, že to neprekonám.
Ale uplynul rok…
REZERVOVANÉ
…a nevadí nám na to myslieť. A zase nosíš bielu.
Prečo spomínať?
Na zakrivenom pobreží stojí zelený dub.
Okolo duba je zlatá reťaz. Zlatá reťaz.
Čo to, doriti, je?
Máš dnes zvláštnu náladu. Kam ideš?
- Domov. - To je čudné.
Máme hovoriť s prízvukmi?
To je jedno. Prídem večer.
Zbohom, zlatko.
Ešte raz ti prajem šťastie a zdravie.
Keď bol otec nažive mávali sme vždy 30…
alebo 40 dôstojníkov.
ČECHOVOVA KLASIKA TRI SESTRY – LEN DNES
Úžasné.
Úžasné, úžasné.
Zatvoril som oči. A myslel som, že som v Moskve.
Ďakujem.
Nemohol som z teba odtrhnúť oči.
Ďakujem, drahý.
Nabudúce trochu viac cvičiť.
Fakt niečo. Áno, bolo to skvelé.
Oživila si priestor.
- Mal niečo špeciálne. - Áno.
- Ďakujem za všetko. - Stálo to za to.
- Zlatko. - Ahoj. Ahoj.
- Hej, dokázali sme to. - Áno.
Bolo to… Vieš, niekde musíš začať a bola si veľmi dobrá.
Už sa to len zlepší a bude to ľahšie.
- Fakt skvelé. - Ďakujem.
Dobre, pôjdem hore. Stretneme sa doma, hej?
Dobre, vďaka, že si bol.
- Iste. - Ľúbim ťa.
To by som nezmeškal.
- Ľúbim ťa. Ja viac. - Ľúbim ťa.
- Ľúbim ťa. Dobre, ahoj. - Ľúbim. Dobre.
Máme plechovky chľastu, tequilu, ovocné pelendreky.
Viem pre koho sú.
Počujte. Dvanásť hodín do otvorenia.
A za 12 hodín sa toho dá stihnúť veľa.
- Čo vy na to? - Áno.
- Vravím, čo vy na to? - Áno!
- Čo vy na to? - Áno!
Čo vy na to?
Poďme na to!
Adam!
Neviem. Ideme na to.
Adam!
Ideme. Potiahni to.
Vytiahni tieto gauče a nech sú oproti západom slnka, ale…
Áno. Ide.
Počkať. Víťazka.
- Odveta. - Vieš čo…
…dám si ich kávu.
Vravím, poznám to tu.
Na nich sa dá spoľahnúť…
Dobre, dobre, ukážem ti, kde je svetlo.
- Prečo nedvíhaš? - Daj mi päť minút a prídem dole.
- Hneď. Ideme! Poďme. Nie! - Je to drahé. Opatrne! Mami!
Na zdravie.
- Poď, meškáme! - Idem!
- Poď! - Vravel som, že mám polročku z matiky.
Vidíš žltý kábel?
Modrý je zapojený do routeru.
Dvojitý zelený kábel.
Dobre, stačí. Nedokážem to. Zavolám ti Uber.
Mami, môžeš to stíšiť?
- Nie, je to jej obľúbená pesnička! - Stíš to!
ROB, ČO MILUJEŠ
Je to ružové.
Prekrásne.
Áno.
Pozri, čo sme dokázali.
Čo si ty dokázal.
Nie, nie. To ti teda neprejde.
Príliš tvrdo sme pracovali.
Áno. Dobre…
- Hej… Hej, dobre. Dobre, dobre. - Dobre.
A sme pripravení.
O dve minúty sa všetko zmení.
Sem sa nechodí len pracovať.
Je to miesto, kde sa ľudia môžu spájať.
Kam môžu patriť.
A keď to tu ľudia pocítia, keď pocítia tú energiu,
povedia to priateľom.
A ich priatelia to povedia svojim priateľom.
A ich priatelia to povedia svetu.
- Áno. - Hojdačka.
- Dobre. Pripravená? - Áno.
AKO NA HOJDAČKE WEWORK
HOLLYDEE90 PONDELOK AKO NA HOJDAČKE
PÁČI SA MI TO
A čoskoro, fakt čoskoro
sa dve budovy budú javiť ako vzdialená spomienka.
Na budúcnosť.
Lechaim.
- Lechaim. - Lechaim.
WeWork!
WeWork! WeWork!
- WeWork! - Juchú!
- Fajn. - Fú!
Lesley, odomkli sme dvere?
Áno.
Sú odomknuté? Lebo niekedy sa prilepia.
Áno.
Sú otvorené.
Si si istá?
Áno.
Bolo to ako zjavenie.
Nikdy som nemala byť herečkou.
Herci sú sebeckí.
„Všetko je o mne. Pozrite na mňa, zatlieskajte mi, všímajte si ma.“
Každopádne…
tieto sú pre vás.
Dajte ich vhodnej študentke.
- No, ďakujem. - Ďakujem.
Taká smola, že prídeme o priestor.
Čože? Prídeme o priestor? Prečo?
Neprišiel niekto…
Áno, WeWork musí začať s prerábkou tohto poschodia.
Ale dohodli sme sa s umelcami, ktorí už skúšajú.
Môžu si aspoň oni nechať dátumy?
Asi.
Asi?
To ma poser.
- Nabudúce. - Dobre, dobre. Fajn.
Ahoj.
- Aký si mala deň? - Dobrý.
- Áno? - Áno.
- Už je skoro po stretnutí? - Nie.
Je to jedno stretnutie za druhým a znova.
Áno.
Áno, je to prekrásne.
A špeciálne…
Ty si prekrásna.
Ďakujem.
Tu je to. Tu je to.
Tu?
Tu.
Adam, nevravel si, že večera bude tu.
Jasné!
- Tento byt si zbožňovala. - Áno, je to on.
- Mal… - …výhľad na Gramercy.
Áno, hej. A teraz tu budeme večerať.
- Nepamätal som si adresu. - Som fakt rada, že som to teraz zistila.
- Máme len… - Jasné. Hej.
Zlatko. Toto nie je ten byt.
- Nie, nie. Je to on. - Zlatko, nikto tu nie je.
Čo to…
Spomínal som večeru, ale je to skôr kolaudácia.
Panebože.
Paneb… Môžeme si to dovoliť?
Nie, ale časom. Časom.
Má päť izieb, ale…
Rivka.
Ďakujem. Ďakujem.
Nie, nie, ja ti ďakujem.
Má päť izieb.
- Päť izieb? - Áno, jedna je trochu menšia,
- takže možno meditačná… - Detská izba?
PRÍRODNÁ STAROSTLIVOSŤ O DIEŤA
ROZHOVOR S ADAMOM NEUMANNOM
A keď sa opätok konečne zatvoril,
takmer jej to odsekol konček prsta. Všade striekala krv.
Kupujúci sa tváril…
Bola to katastrofa, úplná katastrofa.
Čo… A predali ste to?
Isteže som to predal.
Viete, sedím tu a počúvam vás,
a myslím len na tri veci.
Po prvé: „Bože, má skvelé vlasy.“
Po druhé: „Pozerám sa na WeWork.“
To je vaša druhá budova, však?
Druhá budova. Veľmi hrdá. Druhá budova.
Áno, mám z toho trochu pocit, že cielite na potenciálnych investorov.
A čo tá tretia vec?
„Nie je mu zima na nohy?“
Nie, naozaj, vybrali ste si budovu,
ktorá je oproti jednej z najväčších investičných bánk na svete.
Prišiel som na niečo?
Nejde o to, čo vidíte. Ale o to, kto vidí vás.
Koľko budov by chcel WeWork otvoriť v New Yorku?
Kto teraz v New Yorku prenajíma najviac priestorov?
No, tuším to musí byť J.P. Morgan.
Pozdravte, pán Dimon.
Pán Dimon, o tri roky vás predbehneme. O tri roky.
Nie, nie. Nechcem byť neúctivý.
Ale myslím to úplne vážne.
Budúcnosť práce vyzerá inak.
Tam vonku je nová generácia a je veľká. Rozumiete?
A nepremýšľajú ako ich rodičia, neobliekajú sa ako ich rodičia,
nepracujú ako ich rodičia.
Prečo by chceli kancelárie svojich rodičov?
Však?
Mladí chcú zábavu, vzrušenie, inšpiráciu.
A našťastie pre nás,
naši prenajímatelia okamžite, v každej budove,
okamžite zdieľali túto víziu.
WeWork nie je len spoločnosť.
Je to hnutie.
Sú to milióny a milióny ľudí, čo hovoria:
„Nechcem len zarábať.“
Chcú zažívať.
No, v budúcom živote sa chcem určite vrátiť ako vy.
Scott.
Dámy a páni, Adam Neumann.
Ďakujem.
Nemyslím, že som pochopil, čo i len slovo,
ale kiežby som to povedal skôr ako vy.
- Beriem to ako kompliment. - Áno.
- Ďakujem. - Adam.
Bruce Dunlevie, Benchmark Capital.
Bruce.
Chcem prehliadku.
Isteže.
Niektorí to majú v sebe.
Je hviezda.
Preklad titulkov: Jozef Ferencz