SVEIKI!
IKI DUGNO!
PAGAL „WONDERY“ TINKLALAIDĘ „WECRASHED“
KETVIRTADIENIS 2008 М. SPALIO 9 D.
Adamai, gerbsiu tave ir mylėsiu visų gyvenimo nuotykių metu.
Kad ir kur nukeliautume, keliausim kartu.
Du kosminiai keliautojai, kuriuos sujungė transcendentinė meilė.
Visas mano gyvenimas, visas tavo gyvenimas,
mūsų praeities gyvenimai atvedė mus į šią akimirką.
Be tavęs aš - niekas.
Mazel tov!
Valio!
- Ačiū. - O Dieve.
Ir ta violetinė. Ką - tu juokauji, blemba?
Tik Rebeka.
Penkiolikos milijonų dolerių investicija?
Kompanijos vertė - 45 milijonai dolerių.
Bet mes tik pradedame. Tik pradedame.
Gvinetė dalyvaus?
Ne, ji negalėjo. Dabar užsiėmusi, filmuojasi „Meilė manęs neišduos“.
Toks jau tas mūsų verslas.
Tu vėl vaidini?
Taip.
Puiku.
Džeimsai, brolau. Ateik. Eikš.
Tekilos. Po dvigubą.
Gerai, tostas. Lehayim!
O kas nutiko su jogos mokymu? Atrodė, kad tau patinka.
Mano pašaukimas visada buvo vaidyba.
Bet turėjau ją palikti, kad prie jos sugrįžčiau,
jei suprantat, ką noriu pasakyti?
Keturi tūkstančiai kvadratinių metrų?
Keturi. Ką tik pasirašėm nuomos sutartį.
Geriausias vaizdas į „Empire State Building“ visame Manhatane.
- Labas. - Labas, širdele.
Gvinetė Peltrou dalyvaus?
Ne.
- Nieko prieš, jei duosiu patarimą? - Žinoma.
Pirmoji komercinės paskirties nekilnojamojo turto taisyklė:
„Svarbu, ne ką matai tu. Svarbu, kas mato tave.“
O antroji taisyklė, žinai, „Reikia rasti tinkamą bankininką“.
Tau prireiks vieno iš didžiųjų. „Goldman“ arba „J. P. Morgan“.
Kuris tavo?
„Risakovas ir partneriai“.
Sveiki.
Nieko prieš, jei jį pavogsiu?
- Ne. Pasiimk. - Gerai.
- Ei, Gvinetė dalyvaus? - Ne.
Čia tau. Dovana.
Ačiū, tėveli. Ačiū.
Tėveli, čia per daug.
- Čia namams. - Ne, čia per daug.
Tėveli.
Tėčio darbas rūpintis savo dukrele.
Labai tau ačiū.
Dabar tai mano darbas, Bobai. Mano darbas.
- Bet dėl viso pikto. - Adamai.
- Tėveli, tu… - Smagiai išleiskit.
Labai tau ačiū.
- Turi nosinę? - Turiu.
- Atnešiu tau nosinių. - Labai tau…
Milijonas dolerių?
- Ką tu kalbi? - Jis…
- Tau reikia pristabdyti. - Kas čia per čekis?
Tiek pat jis davė mano seserims.
- Aš… - Turiu omeny, tai buvo seniai.
Nežinau, iš kur jis juos gavo.
Tau viskas gerai?
- Ne. - Aš tik… Šito nesitikėjau.
Tai… Mes turėsime namus.
Gerai.
- Aš tokia laiminga. - Ir turėtum būti.
- Aš tuoj grįšiu. - Gerai.
- Ką geri? - Tekilą.
- Kokią? - Tokią, kurios įpila.
Manau, per tavo vestuves galima išgerti ir geresnio gėrimo.
- Du stikliukus 1942-ųjų. - Tuoj pat.
Mūsų santykiai prasidėjo nesėkmingai.
Galiu ją aprūpinti, Bobai.
Gerai? Mano kompaniją ką tik įvertino 45 milijonais dolerių.
Gerai, beje, tu manęs taip ir nepasveikinai.
Įvertinimu už namus nesumokėsi.
Bet gali nusipirkti namus už pinigus, kuriuos atneš įvertinimas.
Tu juos gavai? Tuos pinigus?
Jie ateis.
Ji taip džiaugėsi pasakodama man apie tai.
Mano pusbrolis Ronas,
Niujorko Nekilnojamojo turto asociacijos direktorių valdybos narys.
- Jūs jau matėtės. - Taip, Joda.
Šiandien jis man davė svarbią pamoką. „Svarbu, ne ką matai.
- Svarbu, kas mato tave.“ - Mato tave.
Teisingai.
Ronai, gal papasakok Adamui apie Jevgenijaus Risakovo investicijas.
Taip, ar jis iškrėtė tą pokštą su 18 centų?
Taip… Tai laimingas skaičius.
Laimingas? Taip, tau pasiseks, jei gausi 18 centų.
Jei ruošiesi ja pasirūpinti, pasirūpink.
O Dieve!
Gerai.
Adamai!
Taip!
Adamai!
Adamai.
Migeli.
Gerai. Pasikalbėsime su teisininku
- ir nutrauksime nuomos sutartį. - Ne.
Nekalbėsime su teisininku ir sutarties nenutrauksime.
Gerai, tada pernuomosime ir sumažinsime nuostolius.
Ne, mes patalpų nepernuomosime, Migeli.
Gerai, tada paskambinsime Rendalui ir jį įtikinsime
- atidaryti čia „Greendesk“ filialą. - Rendalui neskambinsime.
Čia ne „Greendesk“. Čia „WeWork“.
- Čia - niekas, Adamai. - Čia viskas!
Vis dar galėtume gauti pinigų.
Taip. Nuomos žodžiu „galėtume“ neapmokėsi.
Migeli.
Panaudosime „Greendesk“ pinigus.
Turiu galvoje, tai viskas, ką turiu.
Tai mano vaiko išsilavinimas. Tai mano…
Tai mano pirmasis namas. Mano pensija.
Migeli, tu neėmei būsto kredito.
Neturi žmonos. Neturi vaikų.
Tu turi tik mane! Supranti? Mane.
Klausyk.
Kartą pastatei už mane.
Prašau pastatyti dar kartą.
„Greendesk“ pinigai leis mums pratęsti veiklą, neišjungti šviesos.
Lemputės.
Gerai, tai kaip mes…
Kaip sumokėsime už šitos skylės renovaciją?
Dievas kūrė pasaulį septynias dienas. Gausiu pinigų greičiau.
Pažadu.
Žinai, kad nesi Dievas, ar ne?
Pripažink, aš truputį į jį panašus.
Virtuvė ir vonios kambarys naujai suremontuoti,
bet jie išsaugojo prieškarinį žavesį.
Raktas yra?
Nuo išėjimo į parką? Žinoma.
Butai šiame pastate retai kada pasirodo rinkoje.
Man čia labai patinka.
Aš nežinau.
Ką…
Atsiprašau. Galim minutėlę pasitarti?
- Žinoma. - Ačiū.
Adamai, baik.
Nežinau. Aš tik manau, kad tavo tėvo pinigus
- galėtume išleisti geriau. Taip. - Kaip geriau?
Geriau nei įsigyti butą su raktu nuo išėjimo į Gramersi parką?
Taip. Galime investuoti į savo ateitį.
Net nežinau, ką jam pasakyčiau.
Turiu galvoje, ar tu… Nemanau, kad iki galo supranti, ką jis…
turėjo padaryti, kad… Tai…
Pasakyk jam, kad tiki savo vyru.
Tai dėl mūsų.
Nutrauk sutartį.
Rivka, to nebus. To nebus.
Neatrodo, kad sutvarkymui užtektų milijono dolerių.
Na, 1,5 mln. dolerių. Mes taip manom.
Iš kur gausi likusius pinigus?
„Greendesk“ pinigai.
Taigi, viską?
Taip.
Adamai, pasakyk, kad tu susitvarkysi.
Adamai, pasakyk, kad susitvarkysi.
Pasakyk, kad susitvarkysi.
Aš…
Pasakyk, kad susitvarkysi.
- Aš… - Pasakyk.
Pasakyk tai, Adamai.
Aš susitvarkysiu.
Gerai.
Tai yra, parašyta, kad čia yra dar 47 kv. m.
Gerai, nagi.
Palauk.
Kas per velnias?
Sūpynes palikit. Vibratorius išmeskite.
Ar Rebeka neturėjo atvažiuoti?
Rebeka.
Ar Rebeka neturėjo pasmilkyti šalavijų?
Žinai, atlikti ceremoniją?
Ji neatsiliepia.
Kiek dar kekšių turi iškristi pro langą,
kol meras pripažins, kad gatvėse vaikšto nusikaltėlis?
Jas vadina prostitutėmis, neišmanėli.
Ir nufilmuota.
- Ką? „Neišmanėlio“ nereikia? - Ne…
Ir tęsiame. Kita scena.
Gerai, supratau.
Gali grįžti ir paleisti ankstesnę sceną?
Taip. Reikėtų patikrinti.
Ir nuo čia tęsime. Manau, čia ankstesnis kadras.
- Monika. - Taip.
Aš tik norėjau padėkoti už suteiktą progą.
Prašyčiau. Žinot, aš labai žavėjausi jūsų dėde.
Gal galit atsukti dar kartą?
Ar suvaidinau taip, kaip reikėjo?
Ar… Taip.
Man be galo patiko jūsų „Vyšnių sodas“ Linkolno centre. Aš tik…
- Man nurovė stogą. - Ačiū.
Jis labai įkvepiantis.
- Ką gi, ačiū. - Taip.
Ilgiuosi teatro.
Turiu galvoje, nepalaikykit manęs nedėkinga.
O, ne. Juk sąskaitas reikia apmokėti, tiesa?
- Taip. - Jei jau apie tai kalbam,
jei jums prireiks, kad grįžčiau, aš…
Mieloji, jūsų veikėja ką tik mirė, taigi…
- Gerai, gal prisiminimuose? - Gerai.
Žinot, man be galo patinka vaidinti.
Negalime tualetų įrengti ten.
- Kodėl? - Nes čia…
AKTORIAUS GALIA
- Priešais - langai. - Tokia ir esmė.
Paklausyk. Turi architekto diplomą?
IMDB REBEKA PELTROU
Diplomą?
ATNAUJINTI VEIKĖJA - KEKŠĖ NR. 3
Man nereikia diplomo, kad suprasčiau, kur turi būti tualetas.
Bet tu nesupranti, kur būna tualetai.
Ar patikėtum gydytojui be diplomo…
AUKŠTOS KLASĖS PALYDOVĖ NR. 3
…prapjauti savo pilvą?
- Gydytojui? Tu ne gydytojas. - Aš gydytojas. Gal tiesiog leistum…
IMDB „MEILĖ MANĘS NEIŠDUOS“
Leisk man nuspręsti, kur bus tualetai.
- Išmeti juos, išeinu aš. Matai? - Liaukis.
Jei žmonės užeina, matai?
Jie eina čia. Man reikia, kad viskas būtų pasukta į šoną.
- Sveiki, vaikinai. - Ne. Ne čia.
- Vaikinai! - Man nereikia diplomo…
Ar neturite 4 000 kv. m. patalpų, kuriose galit dirbti?
Taip, ten pripeliję.
Ne. Mes nežinom, ar tas pelėsis geras ar blogas.
Taigi… Kad būtų aišku.
Gero pelėsio nebūna. Ten blogas pelėsis.
Tu nieko prieš, jei mes surengtume čia kelis pokalbius?
Kad būtų profesionaliau, žinai.
Nežinau.
Galiu eiti į jūsų patalpas ir dirbti ten?
Taip!
- Eik! Bet kada. Eik bet kada. - Gerai.
- Kai tik išsiaiškinsim dėl to pelėsio. - Gero pelėsio nebūna.
Taigi, mano vyras nuomoja šį pastatą ir leido man naudotis šiuo aukštu.
Žinau, kad čia nesutvarkyta, pramoninė erdvė,
bet manau, galėtume įrengti čia tarsi amerikietišką „Donmar Warehouse“.
Aš… Tai…
Ši erdvė. Nemačiau taip nutolusių sienų nuo tada, kai išvykau iš Teksaso.
Įsivaizduojat, kiek laiko turėtumėt laukti,
kol koks nors įtakingas meno vadovas duotų nemokamą erdvę
statyti spektakliams taip, kaip norit?
Įsivaizduojat, ką galėtume padaryti, jei neprašytume leidimo?
Ką darytumėt su šia erdve? Nemokamai?
Statyčiau čia Čechovą. „Žuvėdrą“.
- Arba „Tris seseris“? - Taip.
O Dieve. Tai neįtikėtina.
Turiu omeny, ar jaučiat? Jaučiat energiją, kurią čia kuriame?
Taip.
Taigi… taip?
- Tikrai taip. - Taip!
Visada norėjau suvaidinti Mašą.
Manau, kad būsi nuostabi Maša.
- Ačiū. - Taip.
Ką pagalvojat, kai pasakau „darbo erdvė“?
Našumas.
Tyla.
Turiu dar kelis klausimus.
Prisidedat prie įmokų pensijų fondams?
Ne.
Taigi, informacinės technologijos biure labai svarbios,
todėl darbo valandos daugiau mažiau „tiek, kiek reikia“.
Geriausia savybė?
Niekada nevėluoju.
- Sumokate už dantų taisymą? - Ne.
- Turite stalų darbui atsistojus? - Ne.
Jei IT taip svarbu jūsų misijai, kodėl taip mažai mokate?
Mama, aš pats galiu paklausti.
- Penktadieniais neformali apranga? - Ne.
- Tualetas privatus? - Ne.
Man reikia patirties, kurią įrašyčiau į CV. Pinigai man nerūpi.
- Ei! - Per darbo pokalbį taip sakyti nereikėtų.
Sveikas atvykęs.
- Kiek tau metų? - Šešiolika.
Jis - tas, kurio mums reikia.
Gerai. Sutinku.
Džeikobai, ką pagalvoji, kai pasakau „darbo vieta“?
Kabinos,
bjaurūs baldai, prastos dienos šviesos lempos…
mirtis.
Būtent.
Klausykit, suprantu.
Tai gera idėja.
„Gera“? Ji - „gera“?
- Tai puiki idėja. - Ji puiki.
- Gerai. - Ji puiki.
Tai puiki idėja. Labai kieta. Labai pažangi. Mane tai veža.
Esmė ta, aš…
Kita kompanija man siūlo dešimčia gabalų daugiau.
- Dešimčia gabalų daugiau. - Galit pasaugoti mano kompą?
Taip, žinoma.
Ačiū.
Taigi, aš…
Ji ką tik paprašė jį pasaugot. Ne…
Ar ką tik paėmėt… Jūs ją pažįstat?
Džeikobai, paklausyk manęs. Žmonės nusipelno daugiau.
Daugiau už staliukus, išlietą kavą ant nešiojamojo kompiuterio.
Daugiau nei ieškoti elektros lizdo, kaip kiaulė ieško trumų,
ar pusvalandį laukti eilėje prie rakto nuo tualeto,
kad pamatytų vienas Dievas žino, ką.
- Taip. - Supranti?
Nusipelno daugiau, nei tikėtis, kad visai nepažįstamas žmogus
pasaugos tavo 2 000 dol. kainuojantį kompą.
Bet manim netikėk. Tikėk mūsų investuotojais.
Mes - trijų mėnesių amžiaus, Džeikobai.
Ir mūsų kompanija įvertinta 45 mln. dolerių.
Taigi, klausimas tau - ar verčiau turėtum 10 000 dolerių -
10 000 dolerių ar 10 000 „Facebook“ akcijų?
- Atsiprašau, galiu kelias dienas… - Žinoma.
- …tiesiog pasvarstyti… - Ne.
Ne. Mes „WeWork“ ieškom drąsių, ryžtingų žmonių.
Sakyk dabar, sutinki ar ne?
Sutinki ar ne?
- Nežinau, bet… - Jakovai.
- Taip? - Nenuvilk manęs. Sutinki ar ne?
Sutinku.
- Aš sutinku. - Sveikas prisijungęs.
- Tu priimtas! - Aš priimtas, po galais.
Sveikas, brolau. Sveikas prisijungęs prie „WeWork“.
- Taip, padarykim tai. - Susitiksime sekmadienį.
- Aš priimtas. - Taip. Sveikinu.
Jūs rimtai?
Tik norėjau įrodyti savo žodžius.
Turėjo būti geresnė alternatyva.
Ar bent žinote, kas tai?
- Šūdina vieta darbui. - Su prasta kava.
Čia bendruomenė. Todėl žmonės čia renkasi.
Klausiausi jūsų reklaminio prisistatymo visą popietę.
Žmonės nerūpi maži stalai.
Jiems nerūpi elektros lizdai ar eilė prie tualeto.
Jie paprasčiausiai nenori būti vieni.
Sveikinu. Jūs priimta.
Ačiū. Turiu darbą.
Ne, neturit.
Sėdite kavinėje antrą valandą popiet ketvirtadienį.
Gerai, neturiu.
Rimtai manote, kad esate kitas „Facebook“?
Ne, aš taip nemanau.
Aš tą žinau.
Ateikit, kurkit rytojų su mumis.
Mes pakeisime pasaulį.
Žinau, vis dar vyksta remontas,
bet sekit paskui mane, parodysiu planus ir vizualizacijas.
Ne. Kombučia.
Tai tarsi magiška arbata, tik su kolonija.
Manome, kad čia gali būti amerikietiškas „Donmar Warehouse“.
Kas?
Tėti!
- Ką - tu juokauji? - Mes tai pataisysim.
Mano akys!
- Ne. Migeli? - Mano akys, blemba!
- Skambinkit 911! - Adamai?
- Adamai! - O Dieve. Labai atsiprašau.
Adamai, tau viskas gerai?
Mums viskas gerai. Jis sveikas.
- Viskas gerai. Aš sveikas. - Man ne viskas gerai.
- Mane nušlifavo! - Viskas gerai.
- Nusiplauk šaltu vandeniu. - Dieve.
Tai čia sudėjote mano pinigus?
Kai statybos bus baigtos, atrodys fantastiškai.
- Žinoma. Atrodo puikiai. - Tai tikrai…
Tėti, baik.
„GATAKIS PROPERTIES“ STAVROSAS GATAKIS, PREZIDENTAS
Keista. Žmonės mano, kad Niujorko NT svarbiausias bruožas - vaizdas.
Taip nėra. Kaip žinai, svarbu, ne ką tu matai.
Svarbu, kas mato tave. Tiesa?
Tokia mūsų supergalia.
Žmonės, tokie kaip tu ir aš, imigrantai, imigrantų sūnūs,
mes matome tai, ko nemato kiti.
Brolau, man patinka bendradarbystės modelis.
- Gerai. Ir man žiauriai patinka. - Patinka.
Bet „Bear Stearns“ buvo mūsų nuomininkas, po perkūnais.
Turiu galvoje, mano tėvai, Džordžina… jie - seno raugo.
Bet kokia kompanija, kuriai mažiau nei 200 metų, jiems atrodo rizikinga.
Jie niekad nesutiks investuoti į bendradarbystės startuolį.
Bet palaikom ryšį, gerai?
Grįžk, kai būsi pasiekęs daugiau. Gerai?
Paskambinsiu tau po 200 metų.
- Po 200 metų. - Po 200 metų.
- Gerai. - Nepamiršk.
Ar čia Džordžina?
Čia Džordžina su Džordžu.
Džordžina ir Džordžas.
Ir studentų brolija?
Čia „Sigma Tau“.
- „Sigma Tau“? - Brolijoje vadinausi SoKo.
- „Sigma Tau“. - Biče, pusės net neprisimenu.
Štai kaip buvo gerai. Vieni iš geriausių mano gyvenimo metų.
- Niekad nieko neprisimeni. - Pasirinkau neprisiminti.
- Taip, na… - Antraip žmona mane nudėtų.
- Štai dar viena istorija. - Tikrai, ar ne?
Gal nori kartu išgerti?
Mielai, bet turiu spėti į traukinį.
Stavrosai, ką tik netekau tobulo pastato,
o tu - tobulo nuomininko, supranti?
Manau, abu nusipelnėme išgerti.
Jei atvirai, negaliu.
SoKo būtų išgėręs.
Taip, SoKo neturėjo naujagimio.
Turi grįžti namo jį pažindyti?
Brolau, smūgis žemiau juostos.
Palydėsiu tave į traukinį.
Prie gėrimo aptariam reikalus, mama, gerai?
Tiesiog nesijaudink. Tik po vieną taurę.
Ne, mama. Tai ne…
Ne.
- Keturios taurės. Gal penkios. - Aš jį pažįstu, gerai?
- Ne. Baik. - Mama, gal bus šešios.
Ne, aš greit grįšiu namo, gerai?
Jis niekad negrįš namo, mama!
- Vargšas SoKo. - Biče.
Turbūt jis susigėdęs purto galvą, drauge mielas.
Ką tai turėtų reikšti?
Tu, suaugęs vyras, turi atsiklausti tėvų leidimo
pavakaroti darbo dieną.
Gal nori sisiuko?
- Galiu nuvesti tave į tualetą. - Ne.
Kiekvieną antradienį ir ketvirtadienį vakarieniaujam su šeima.
Tik antradieniais ir ketvirtadieniais. Ir viskas?
Kodėl ne visą savaitę?
- Tai normalu. - Visi būna laimingi.
Bent jau žinome, kas mūvi kelnytes.
Ne tavo motina. Ne tavo tėvas.
- Manau, kad tu. Kas tai? - Ei, ne.
Ne. Tu klysti.
- Aš klystu? - Tai…
Aš klystu ar tu tik nenori to girdėti?
Sąskaitą.
Ne, tu klysti. Jie man viską davė.
Išskyrus galią būti nepriklausomu.
Klausyk.
Aš suprantu. Tikrai.
Mano tėvai, jie dėl manęs pasiaukojo. Jie taip pat man viską suteikė.
Bet atsidėkodami jiems
turime priimti įžūlius, drąsius sprendimus.
Supranti?
Taip.
Stavrosai, ištrauk sutartį.
Ištrauk ją.
Ištrauk. Duok man sutartį. Nagi.
Sakei, kad tėvai tau davė viską.
Atsimokėk jiems sudarydamas puikią sutartį.
Tu man padėkosi.
NUOMININKO PARAŠAS
Gerai. Velniop.
- Taip. Velniop. - Velniop.
- Velniop!
- Velniop. - Velniop!
- Velniop? Taip. - Štai taip, bičiuli.
Matai? Graikų dievai netrenkė į mus žaibu.
- Ne. - Barmene! Dar vieną.
Mano naujasis šeimininkas vaišina.
Tikrai?
„Jos skrenda ir skris toliau, į kokias filosofijos gelmes benertų.
Nesvarbu, kiek jos filosofuoja, svarbiausia, kad toliau skrenda.“
- „Bet vis tiek, argi čia nėra prasmės?“ - „Prasmės?“
„Žiū, sninga. Kur čia prasmė?“
„Manau, kad žmogus turi tikėti arba ieškoti tikėjimo,
antraip jo gyvenimas bus tuščias. Tuščias.“
Taip, gerai. Aš… Minutėlei sustokim.
Visi sekundėlę pailsėkit.
Rebeka, ateik. Truputį pakalbėkim.
Laikai tą sijoną taip, tarsi jis nuo tavęs galėtų pabėgti.
- Tiesiog truputį… Žinai, buvo… - Žinau. Turi to atsikratyti.
- Turi tai paleisti. - Gerai.
Nes Maša yra tokia moteris kaip tu,
- ji nesiskiria nuo tavęs. - Gerai, ji kaip aš.
Ji kitoje vietoje,
- Rusijoje 1901 m. - Ji Rusijoje.
Ji įkalinta mirštančioje visuomenėje. Žūtbūt trokšta išsilaisvinti.
Bet ji tokia pat protinga, aistringa ir drąsi kaip tu.
Turi įsijausti į jos padėtį.
- Būk ryški. Būk drąsi. Parodyk tai. - Gerai.
Gerai. Pamėginkime dar kartą.
„Vienos iš jų amžiams nebėra,
o mes, likusieji, mėginsime pradėti gyvenimą iš naujo.“
- „Nurimk, Maša.“ - Ne, brangutis, ne tie žodžiai.
- Ne, tie. - Ne, ne tie.
- Matau, kad jie čia. Matau. - Aš visą dieną repetavau.
- Čia ne tie žodžiai. - Aš juos skaitau.
Pažiūrėk dar kartą.
Viskas gerai.
Vaje.
- Truputį sumaišiau dvi ilgas kalbas. - Žinau. Tai…
Jūs skaitot iš kairės į dešinę…
- Brangusis. - …mes - iš dešinės į kairę.
O mano galvai tai tas pat, kas skaityt aukštyn kojom.
Brangusis, tau puikiai sekasi. Tiesiog tęsk, prašau.
Nori, kad perskaityčiau Čebatkino žodžius?
Čebutikino, taip, prašyčiau.
- Če-bu-ti-ki-no? - Nereikia. Tai rimta.
- Adamai, ne. Nereikia. - Pasakei Če-bu-ti-ki-no?
- Ne. Jis man dar labiau patinka. - Adamai.
- Prašau, tai rimta. Prašau. - Čebutikinas. Gerai.
Klausyk, nesuprantu, kodėl tau reikia tiek daug repetuoti,
vėl ir vėl, ir vėl.
Tu puiki aktorė. Tu gimusi vaidinti.
Monikos draugė - Deino Brunečio Ka Dė, taigi…
- Ka Dė? - Kūrybos direktorė.
Ji pažįsta visus agentus ir aktorių atrankos vadovus, taigi…
Net nežinau, ar jie ateis.
Aišku, kad ateis.
Jie ateis ir pamatys tai, ką matau aš.
Tai, kad tu - žvaigždė.
Galaktika.
Visata. Gerai.
Didysis sprogimas.
Geras išsitaškymas lovoje. Ne.
Puikus išsitaškymas.
Gerai, nuo pradžių.
Norime ne tik, kad paprasčiausiai čia dirbtumėt.
Norim, kad rastumėt čia verslo partnerį.
Norime, kad čia rastumėt savo gyvenimo partnerį.
Vienintelė bėda su šia nerealia pažanga,
kad nebegalėsiu viduje važinėti dviračiu.
Ne, Adamai, apvažiuok. Čia mano ta…
…petai.
Stavrosai, brolau, tuoj ateisiu.
Na, jie žali.
- Taip. - Dera prie tavo marškinėlių.
Kas jis?
Mūsų pastato Midtaune naujasis šeimininkas.
- Mes neturime pastato Midtaune. - Taip, dabar turime.
Ką - tu gal tyčiojies?
Klausyk, žinau, kad būtum bandęs mane atkalbėti.
Taip, nes vargiai išlaikom šitą vietą!
Nuomos sąlygos - tobulos…
Gana! Adamai, baik! Bent kartą baik taip elgtis!
Tiesiog nutrauk sutartį.
Migeli, paklijuok tapetų, pasikeisk sauskelnes.
Aš būsiu ten,
- pildysiu mūsų svajones. - Taip, jei pasirašysi tą nuomos sutartį,
- aš išeisiu. - Ne, neišeisi.
Užsikrušk.
Viskas gerai?
Ne, tik įsimylėjėlių ginčas.
Gal galėtume trumpai šnektelėti?
Tai bent vakaras. Dieve, net kitą dieną jaučiau.
Dieve, mano smegenys… atsijungė.
Taip, visiškai. Bet
Klausyk, brolau… man truputį gėda.
Ne. Ką tu…
Bet, dėl ano vakaro, išgėriau daugiau nei ketinau.
Manau, abu padauginom.
Taip, tiesa.
Ir girdėjau, ką tu sakei, turiu susitvarkyt su tuo mėšlu.
Taip. Na…
Bet atvažiavau čia paprašyti paslaugos -
suplėšyk tą sutartį.
Suplėšyti sutartį?
Taip.
Gerai.
- Gerai? - Gerai.
- Tikrai? - Tikrai.
O Dieve. Ačiū Dievui.
Mes nesipykstam?
Nesipykstam.
- Tu - geras bičas. - Na…
Tu - geras bičas.
Žinai, kai pasakiau tėvams, kas nuomininkas, jie pasiuto.
Įsivaizduoji?
Ką tai turėtų reikšti?
Turiu galvoje, jūs dar net nesate tikra kompanija, supranti?
„Netikra kompanija.“
- Ne… - Stavrosai,
kas nutiks, kai ši žinia pasklis?
Ką nori pasakyti?
Visi sužinos, kad kai Stavrosas Gatakis sudaro sutartį, tai nieko nereiškia.
Gal tavo vizitinėje kortelėje parašyta „prezidentas“, bet abu žinom, tai melas.
Paradui vadovauja mamytė su tėtuku.
Stavrosai. Niujorko NT rinka yra… labai mažas tvenkinys.
Jei ši žinia ten pasklistų…
Gera tave matyti, mano naujojo pastato šeimininke.
Stavrosai!
Migeli.
Žinau, kad nesu Dievas.
Nes be tavęs negaliu to padaryti.
Tu tą žinai. Susitiksime viduje, gerai?
Susitiksim viduje!
Šūdas.
Reikia suderinti ornamentą.
Žinau, kad reikia suderinti ornamentą. Tą ir bandžiau padaryti.
Šiandien lygiai metai, kai mirė tėvas.
Tavo šventojo diena, Irina.
Buvo labai šalta, snigo. nemaniau, kad išgyvensiu.
Bet dabar prabėgo metai…
PRAMONĖ REZERVUOTA
…mes nebesibaidom apie tai galvoti, o tu vėl vilki baltai.
Kam prisiminti?
Prie jūros ąžuolas karšinčius.
Grandinė aukso jį apvijus. Aukso grandinė.
Kas per šūdas?
Tu šiandien keistai nusiteikusi. Kur eini?
- Namo. - Keista.
Kalbame su akcentu?
Tiek to. Grįšiu vakare.
Sudie, brangioji.
Dar kartelį, linkiu sėkmės ir laimės.
Senais laikais, kai tėvas buvo gyvas, visada turėdavom 30 ar keturias…
ar keturiasdešimt karininkų.
ANTONO ČECHOVO KLASIKA „TRYS SESERYS“ - TIK ŠĮVAKAR
Nuostabu.
Užsimerkiau. Pasijutau Maskvoje.
Ačiū.
Negalėjau atplėšti nuo tavęs akių.
Ačiū, meile.
Kitąkart daugiau parepetuosim.
Tai išties buvo kažkas. Taip, buvo puiku.
Atgaivinai erdvę.
- Suteikei jai kažką ypatingo. - Taip.
- Ačiū tau už visa tai. - Buvo verta.
- Mieloji. - Ei.
- Ei, mes tai padarėm. - Taip.
Tai buvo… Žinai, reikia nuo kažko pradėti, tu pasirodei labai gerai.
Bus tik geriau ir lengviau.
- Išties puiku. - Ačiū.
Gerai, lipu atgal į viršų. Susitiksim namie, gerai?
Gerai, ačiū, kad atėjai.
- Gerai. Žinoma. - Myliu tave.
Nė už ką nepraleisčiau.
- Myliu. Aš myliu labiau. - Myliu.
- Myliu. Gerai, iki. - Myliu. Gerai.
Turime „Four Loko“, tekilos, vaisinių užkandžių.
Žinau, kam tai skirta.
Paklausykit. Iki pasirodymo pradžios liko dvylika valandų.
Per 12 valandų galim daug ką nuveikti.
- Pritariat? - Taip, blemba.
- Klausiu, ar pritariat? - Taip!
- Ar pritariat? - Taip!
Ar pritariat?
Pirmyn, pupa!
Adamai!
Nežinau. Štai taip.
Adamai!
Štai taip. Patrauk.
Ištraukit šitas sofas, tada pasukit į saulėlydį, bet…
Taip. Štai taip.
Palauk. Nugalėtojas.
- Galėsi sužaisti revanšą. - Žinai, ką, aš…
…eisiu atsigerti kavos.
BARAS
Sakau tau, man tai ne naujiena.
Niekad nesuklysi…
Gerai. Parodysiu, kur šviesa.
- Kodėl neatsiliepei? - Duok man penkias minutes ir nusileisiu.
- Dabar. Einam! Nagi. Ne! - Gerai, jis brangus. Atsargiai! Mamа!
Į sveikatą.
- Mes vėluojam! - Ateinu!
- Ateik! - Sakiau, šiandien man matematikos testas.
Matai geltoną laidą?
Mėlynas įjungtas į pagrindinę liniją.
Dvigubas žalias laidas.
Gerai, viskas. Aš negaliu. Kviečiu tau „Uberį“.
Mama, gali pritildyti?
- Ne, čia jos mėgstamiausia daina! - Pritildyk!
DARYK TAI, KĄ MYLI
Rožinis.
Labai gražu.
Taip.
Žiūrėk, ką padarėme.
Ką tu padarei.
O, ne. Su tiek neišsisuksi.
Mes per sunkiai dirbome.
Taip. Gerai…
- Taip, gerai. - Gerai.
Dabar mes pasiruošę.
Po dviejų minučių viskas pasikeis.
Čia ne ta vieta, kur žmonės dirba nuo - iki.
Ši vieta skirta žmonėms užmegzti ryšį.
Jaustis savam.
Kai žmonės tai čia pajus, kai pajus tą energiją,
jie papasakos draugams.
O jų draugai - savo draugams.
O jų draugai papasakos pasauliui.
- Taip. - Sūpynės.
- Gerai. Pasiruošus? - Taip.
KAS? SKRIEJAM Į PIRMADIENĮ KUR? „WEWORK“
HOLYDEE90 SKRIEJU Į PIRMADIENĮ TAIP…
PATINKA
Ir gan greitai
dvi vietos taps tik tolimu prisiminimu.
Už ateitį.
Lehayim.
- Lehayim. - Lehayim.
„WeWork“!
Gerai.
Lesle, atrakinome duris?
Taip.
Jos atrakintos? Nes kartais užsikerta.
Taip.
Atrakintos.
Tu tikra?
Taip.
Tai buvo tarsi nušvitimas.
Man niekad nebuvo lemta tapti aktore.
Aktoriai - savanaudžiai.
„Svarbiausia - aš. Pažiūrėkit į mane, plokite man, skirkit dėmesį man.“
Žodžiu…
čia jums.
Perduokite jas to vertam studentui.
- Na, ačiū. - Ačiū.
Kaip gaila, kad prarasime šią erdvę.
Ką? Prarasime šią erdvę? Kodėl?
Ar niekas…
Taip, „WeWork“ turi pradėti remontuoti šitą aukštą.
Bet mes įsipareigoję aktoriams, kurie jau repetuoja.
Ar jie bent galės suvaidinti?
Tikriausiai.
Tikriausiai?
Eina šikt.
- Kitą kartą. - Gerai.
Labas.
- Kaip praėjo tavo diena? - Gerai.
- Tikrai? - Taip.
- Beveik baigei susirinkimą? - Ne.
Vos vienas baigiasi, prasideda kitas.
Taip.
Taip, tai nuostabu.
Ir ypatinga…
Tu nuostabi.
Ačiū.
Štai ir atėjom.
Čia?
Čia.
Adamai, nesakei, kad vakarieniausim čia.
O, tiesa!
- Čia tas butas, kuris tau taip patiko. - Čia tas butas.
- Tas, kuris su… - …vaizdu į Gramersi parką.
Taip, gerai. Dabar čia pavakarieniausime.
- Neprisiminiau adreso. - Taip džiaugiuosi, kad sužinojau dabar.
- Gal mums reiktų… - Gerai. Taip.
Mielasis. Čia ne tas butas.
- Ne. Tas. - Mielasis, čia nieko nėra.
Kas…
Žadėjau vakarienę, bet čia labiau įkurtuvės.
O Dieve.
Ar mes galim sau tai leisti?
Ne, bet galėsim. Galėsim.
Čia penki miegamieji, bet…
Rivka.
Ačiū.
Ne, ačiū tau.
Čia penki miegamieji.
- Penki miegamieji? - Taip, vienas mažokas,
- todėl pamaniau, gal meditacijos… - Vaikų kambarys?
„NATŪRALUS KŪDIKIO IR VAIKO AUGINIMAS“
PASIKALBĖJIMAI APIE INVESTICIJAS POKALBIS SU ADAMU NIUMANU
O kai kulniukas galiausiai užsilenkė,
vos nenurėžė jai piršto galiuko. Visur tryško kraujas.
Pirkėjo veido išraiška buvo…
Tai buvo visiška tragedija.
Ką… Tai ar pardavėte?
Aišku, kad pardaviau.
Žinot, sėdžiu čia, klausau jūsų,
ir galvoje sukasi trys dalykai.
Pirma, „Dieve, jo puikūs plaukai“.
Antra, „Žiūriu į „WeWork“ ženklą“.
Taigi, čia jūsų antrasis pastatas, ar ne?
Antrasis pastatas. Labai didžiuojamės.
Taip, iš dalies atrodo, kad viliojat čia esančius potencialius investuotojus.
O koks trečiasis?
„Ar jo kojoms nešalta?“
Ne, rimtai, pasirinkote pastatą
prieš vieną iš didžiausių pasaulio bankų.
Ar teisingai supratau?
Svarbu ne tai, ką matai. Svarbu, kas mato tave.
Taigi, kiek dar vietų „WeWork“ ketina atidaryti Niujorke?
Kas šiuo metu Niujorke nuomoja didžiausią erdvę?
Na, aš manau, kad „J. P. Morgan“.
Pasisveikinkit, pone Daimonai.
Pone Daimonai, po trejų metų jus pralenksime. Po trejų metų.
Ne. Nenoriu įžeisti.
Bet kalbu visiškai rimtai.
Darbo ateitis atrodo visiškai kitaip.
Dirba nauja karta, ji didžiulė. Suprantat?
Jie negalvoja kaip jų tėvai, nesirengia kaip jų tėvai,
jie nedirba kaip jų tėvai.
Kodėl jie turėtų norėti tėvų kabinetų?
Ar ne?
Jaunimas nori, kad būtų smagu, įdomu, kad įkvėptų.
Ir, mūsų laimei,
visų mūsų nuomojamų pastatų savininkai
iškart pritarė tai vizijai.
„WeWork“ nėra tik kompanija.
Tai judėjimas.
Milijonai žmonių, sakančių:
„Nenoriu vien užsidirbti pragyvenimui.“
Jie nori gyventi.
Aš kitame gyvenime tikrai norėčiau atgimti jumis.
Skotas.
Ponios ir ponai, Adamas Niumanas.
Ačiū.
Nemanau, kad supratau bent žodį iš to, ką pasakėt,
bet labai gailiuosi, kad nepasakiau to pirmas.
- Priimsiu tai kaip komplimentą. - Taip.
- Ačiū. - Adamai.
Briusas Danlevi, „Benchmark Capital“.
Briusai.
Noriu, kad viską man aprodytumėt.
Būtinai.
Kai kurie žmonės tiesiog turi dovaną.
Jis - žvaigždė.
Išvertė Sandra Siaurodinė