HELLÓ!
FENÉKIG!
A WONDERY PODCASTJA ALAPJÁN
CSÜTÖRTÖK 2008. OKTÓBER 9.
Adam, tisztelni és szeretni foglak életünk minden kalandja során.
Bárhová is megyünk, együtt megyünk.
Mint két kozmikus utazó, kiket összeköt a transzcendens szeretet.
Az én egész életem, a te egész életed,
és az összes múltbéli életünk ehhez a pillanathoz vezetett minket.
Nélküled semmi vagyok.
Mazel tov!
Éljen!
Éljen! Éljen!
- Köszönöm. - Úristen!
És ez a lila! Te most szórakozol, b-meg?
Csakis Rebekah.
Tizenöt milliós befektetés?
Negyvenöt milliós becsértékkel.
De csak most kezdjük. Most kezdjük.
Hé. Gwyneth is jön?
Ó, nem, nem tudott. Leköti a Reflektorfény forgatása.
Ilyen a mi szakmánk.
Te újra színészkedsz?
Igen.
Klassz.
James, testvérem! Gyere. Gyere, gyere, gyere!
Tequilákat. Legyenek duplák.
Jó, tósztot. L’chaim!
Mi lett a jógatanítással? Az annyira passzolt hozzád.
Hát, mindig a színészet volt a hivatásom.
De el kellett hagynom, hogy visszatérhessek hozzá,
ha ez így érthető.
Háromezer-hétszáz négyzetméter?
Négyezer-hatszáz. Most írtam alá.
A legjobb rálátás az Empire State Buildingre egész Manhattanben.
- Szia. - Szia, édes.
Gwyneth Paltrow eljön?
Nem.
- Mondhatok egy gyors tippet? - Persze.
A kereskedelmi ingatlan első szabálya:
„Nem az számít, te mit látsz. Az számít, téged ki lát.”
És a második szabály: „Találd meg a megfelelő bankárt.”
Valamelyik nagyfiú kell neked. A Goldman vagy a J.P. Morgan.
Ki… kinél vagy?
Riszakov és Társai.
Szia!
Nem baj, ha ellopom?
- Nem, nem, nem. Rajta. - Jó.
- Hé, Gwyneth jön? - Nem.
Ez a tiétek. Ajándék.
Köszönjük, apu. Köszönöm.
Apu, ez túl sok.
- Otthonra. - Nem, ez túl sok.
Apu.
Az apa dolga, hogy gondoskodjon a kislányáról.
Nagyon köszönöm.
Már az én dolgom, Bob. Az én dolgom.
- Biztos, ami biztos. - Adam.
- Apu, te… - Élvezzétek.
Nagyon köszi.
- Van zsebkendőd? - Van.
- Hozok zsepit. - Köszönöm…
Egymillió dollár?
- Miket beszélsz? - Ő…
- Lassíts le. - Ez meg milyen csekk?
A nővéreim is ezt kapták.
- Én… - Mármint az régen volt.
Nem tudom, honnét szerezte.
Jól vagy?
- Ne, ne, ne. - Nem számítottam rá.
Ez egy… Lesz otthonunk.
Jól van.
- Boldog vagyok. - Lehetsz is.
- Rögtön jövök. - Oké.
- Mit iszol? - Tequilát.
- Milyet? - Amilyet adnak.
Azt hiszem, az esküvőd napján jobbra is futja.
- Két 1942-t. - Adom.
Rosszul indítottunk.
Tudok gondoskodni róla, Bob.
Oké? A cégemet most értékelték 45 millióra.
És egyébként nem gratuláltál hozzá.
Becsértékből nem lehet otthont venni.
De abból a pénzből lehet otthont venni, ami az értékeléssel jön.
Megkaptad? A pénzt?
Érkezik. Érkezik. Érkezik.
Tudod, Rivka úgy örült, amikor elmesélte.
Ron unokatestvérem
tagja a New York-i Ingatlanszövetség igazgatóságának.
- Találkoztatok. - Igen, Yoda.
Nagy leckét tanított ma. „Nem az számít, te mit látsz.
- Az számít, téged ki lát.” - Ki lát.
Így van.
Ron, mesélj Adamnek Jevgenyij Riszakov befektetéseiről.
Igen, előadta a 18 centes dolgot?
Igen… Szerencseszám.
Szerencse? Igen, szerencséd, ha a 18 centet megkapod.
Ha te fogsz gondoskodni róla, gondoskodj róla.
Úristen!
Oké, oké, oké.
Adam!
Igen!
Hú!
Adam!
Adam.
Miguel.
Oké. Beszélünk egy ügyvéddel,
- és kiszállunk a bérlésből. - Nem, nem, nem.
Nem beszélünk ügyvéddel, és nem szállunk ki a bérlésből.
Oké, akkor allízingbe adjuk, mentjük a menthetőt.
Nem adjuk allízingbe sem, Miguel.
Oké, felhívjuk Randallt, és meggyőzzük,
- indítson Greendesket. - Nem hívjuk fel.
Ez nem a Greendesk. Ez a WeWork.
- Ez semmi, Adam. - Ez minden!
Még talán megkapjuk a pénzt.
Igen. Talánnal nem lehet bért fizetni.
Miguel.
Felhasználjuk a Greendesk-pénzt.
Na de az minden, amim van.
Az a gyerekeim taníttatása. Az a…
Az az első házam. Az a nyugdíjam.
Miguel, nincs jelzálogkölcsönöd.
Nincs feleséged. Nincsenek gyerekeid.
Csak én vagyok neked! Érted? Én.
Figyelj.
Egyszer fogadtál rám.
Kérlek, fogadj rám újból.
A Greendesk-pénzzel égve maradnak a fények.
Fény.
Oké, jól van, és hogy fogjuk…
Hogy fizetjük ennek a pöcegödörnek a renoválását?
Isten hét nap alatt teremtette a világot. Én hamarabb megszerzem a pénzt.
Ígérem.
Nem te vagy az Isten, tudod?
Be kell vallanod, kicsit hasonlítok rá.
A konyha és a fürdők teljesen felújítva,
de sikerült megőrizni a háború előtti bájt.
Van kulcsa?
A parkhoz? Persze.
Ebből az épületből nem gyakran kerül lakás a piacra.
Imádom.
Én… Nem is tudom.
Mi…
Bocsánat. Beszélhetünk kicsit négyszemközt?
- Persze. - Köszönöm.
Adam, ugyan már.
Nem tudom. Szerintem csinálhatnánk valami jobbat is
- apád pénzével. Igen. - Jobbat? Hogy?
Jobbat, mint… egy lakás kulccsal a Gramercy Parkhoz?
Igen. Befektethetünk a jövőnkbe.
Nem is tudom, mit mondanék neki.
Mármint, te… Szerintem nem igazán értékeled, hogy neki…
mit kellett tennie, hogy… Ez…
Mondd, hogy hiszel a férjedben.
Ez értünk van.
Szállj ki ebből.
Rivka, ez nem fog megtörténni. Nem fog megtörténni.
Úgy nézem, egymilliónál több kell a helyrehozásához.
Hát, másfél millió dollár. Szerintünk.
Honnét teremted elő a különbséget?
A Greendesk-pénzből.
Mindent felteszel?
Hát… igen.
Adam, mondd, hogy megcsinálod.
Mondd, hogy megcsinálod.
Meg…
Mondd, hogy megcsinálod.
- Meg… meg… - Mondd ki.
Mondd ki. Adam.
Megcsinálom. Megcsinálom.
Megcsinálom.
Oké.
Azt írja, hogy van itt még 47 négyzetméter.
Oké, gyerünk.
Várjunk, várjunk, várjunk. Várjunk.
- Mi a fene? - Hűha.
A hinta marad. A dildók mehetnek.
Hé, nem úgy volt, hogy Rebekah idejön?
Rebekah.
Nem úgy volt, hogy Rebekah zsályát füstöl?
Tudod, a szertartás?
Nem veszi fel a telefont.
Hány ablakon át kidobott kurva kell még,
hogy a polgi belássa, hogy gyilkossal van dolgunk?
Prostiknak hívják őket, tökfej.
És ennyi.
- Mi az? Nincs „tökfej”? - Nem…
És megyünk tovább. Következő.
Oké, értem.
Visszajátszanád az ezelőtti jelenetet?
Igen. Nézzék meg.
És innen fogunk továbbmenni. De azt hiszem, az ezelőtti.
- Monica. - Igen.
Csak meg akarom köszönni a lehetőséget.
Ugyan. Tudod, nagy csodálója vagyok a nagybátyádnak.
Visszajátszhatnánk még egyszer?
Hoztam mindent, ami kellett?
Vagy… Jó.
Imádtam a Cseresznyéskertedet a Lincoln Centerben. Nagyon…
- Lenyűgöző volt. - Hát, köszönöm.
Olyan inspiráló.
- Hát, köszönöm. - Igen.
Hiányzik a színház.
Mármint nem mintha nem lennék hálás.
Ó, nem. Valamiből élni kell, nem?
- Igen. - Apropó,
ha netán újra kellenék, akkor…
Hát, drágám, most halt meg a karaktered…
- Jó, de talán egy flashbackre? - Oké.
Imádok játszani.
Nem tehetjük oda a mosdókat.
- Miért? - Mert ott…
A SZÍNÉSZ HATALMA
- Az ablak előtt? - Ez a lényeg.
Figyelj. Van építész diplomád?
Diplomám?
FRISSÍTÉS KARAKTER - PROSTI # 3
Nem kell diploma ahhoz, hogy értsem, hol legyen a mosdó.
De nem érted, hol legyen a mosdó.
Rábíznád egy orvosra, akinek nincs diplomája…
LUXUSESZKORT # 3
…hogy felvágja a gyomrod?
- Orvos? Te nem vagy orvos. - Nem vagyok orvos. De hagynád…
REFLEKTORFÉNY
Hadd döntsem el én, hol lesz a mosdó!
- Én megyek. Látod? - Ne már.
Ha bejönnek az emberek, érted?
Ide mennek. Az kell, hogy az egész itt oldalt legyen.
- Hé, fiúk. - Nem, nem, nem. Nem oda.
- Fiúk! Fiúk. - Nem kell diploma…
Nincs 3700 négyzetméteretek dolgozni?
Ja, penészes.
Nem. Még nem tudjuk, hogy jó penész, vagy rossz penész.
Csak hogy tiszta legyen.
Nincsen jó penész. Ez rossz penész.
Zavarna, ha itt csinálnánk pár állásinterjút?
Hogy lazán menjen, tudod.
Nem tudom.
Én átmehetek a ti helyetekre, és dolgozhatok ott?
Igen. Igen!
- Gyere, gyere! Bármikor. Gyere. Bármikor. - Jó.
- Amint megfejtettük a penészt. - Nincs jó penész.
A férjem kiadja ezt az épületet, és azt mondta, használhatom ezt az emeletet.
Tudom, hogy durva és ipari,
de arra gondoltam, lehetnénk mi az amerikai Donmar Warehouse.
Én… Ez…
Ez a tér! Ilyen távoli falakat nem láttam, mióta eljöttem Texasból.
El tudod képzelni, mennyit kéne várnod arra,
hogy valami testületi, hímnemű művészeti rendező ingyen helyet adjon,
hogy olyan előadást csinálj, amilyet csak akarsz?
El tudod képzelni, mit tehetnénk, ha nem kérnénk engedélyt?
Mihez kezdenél ezzel a térrel? Ingyen?
Csehovot csinálnék. A sirályt.
- Vagy a Három nővért? - Igen.
Úristen. Ez hihetetlen.
Érzed ezt? Érzed az energiát, amit itt létrehozunk?
Igen.
Akkor… Igen?
- Egy nagy igen. - Igen!
Mindig el akartam játszani Mását.
Szerintem csodás Mása leszel.
- Köszönöm. - Igen.
Mi jut eszébe, ha azt mondom: „munkahely”?
Produktivitás.
Nyugalom.
Részemről volna még pár kérdés.
Fizetik a nyugdíjszámla-járulékot is?
Nem.
Az IT létfontosságú az irodai környezetnek,
úgyhogy a munkaidő annyi, amennyire szükség van.
Legjobb tulajdonsága?
Mindig pontos vagyok.
- Fogászatot fizetik? - Nem.
- Van magasítható íróasztal? - Nincs.
Ha az IT létfontosságú, miért fizetnek ilyen keveset?
Anya, én is tudok kérdezni.
- Laza péntek? - Nincs.
- Privát vécé? - Nincs.
A rezümémhez kell ez a munka. Nem érdekel a pénz.
- Hé! - Ne mondj ilyet állásinterjún!
Isten hozott. Isten hozott.
- Hány éves vagy? - Tizenhat.
Kész férfi.
Oké. Benne vagyok.
Jacob, mi jut eszébe, ha azt mondom: „munkahely”?
Fülkék,
csúnya bútor, rossz neonfény…
halál.
Pontosan.
Nézzék, értem.
Ez egy jó ötlet.
„Jó”? Ez „jó”?
- Remek ötlet. - Remek.
- Jól van. - Remek.
Remek ötlet. Nagyon menő. Nagyon progresszív. Ez tetszik.
A helyzet az, hogy…
van egy 10 000-rel jobb ajánlatom egy másik cégtől.
- Ó, 10 000-rel jobb. - Hé, figyelnétek a laptopomra?
Persze.
Kösz.
Szóval…
Most kérte, hogy vigyázzunk rá. Nem…
Elvette… Ismeri őt?
Jacob, figyeljen ide. Az emberek jobbat érdemelnek ennél.
Jobbat a pici asztaloknál, a laptopra löttyenő kávéknál.
Jobbat annál, hogy vadászni kell a konnektorra,
vagy hogy fél órát kell várni a mosdó kulcsára, hogy ki tudja, mit lássanak ott.
- Értem. - Ugye?
Jobbat, mint hogy azt remélik, hogy egy vadidegen
majd vigyáz a 2000 dolcsis laptopjukra.
De ne higgyen nekem. Higgyen a befektetőinknek.
Három hónaposok vagyunk, Jacob.
És a becsértékünk 45 millió dollár.
Szóval az a kérdésem, hogy inkább választ 10 000 dollárt…
10 000 dollárt, vagy 10 000 Facebook-részvényt?
- Bocs, kaphatok pár napot… - Persze.
- …hogy átnézzem… - Nem, nem, nem.
Nem. Mi bátor, határozott embereket keresünk a WeWorknél.
Itt és most. Igen vagy nem?
Igen vagy nem?
- Nem tudom, de… - Jákob.
- Igen? - Ne hagyjon cserben. Igen vagy nem?
Igen.
- Benne vagyok. - Isten hozta.
- Benne van! - Benne, baszki.
Köszöntelek, testvér, a WeWorknél.
- Jó, csináljuk. - Vasárnap találkozunk.
- Benne vagyok. - Igen. Köszöntünk.
Ez most komoly?
Csak illusztráltam a mondandóm.
Kell, hogy legyen ennél jobb alternatíva.
Tudod egyáltalán, mi ez?
- Egy szar munkahely. - Rossz kávéval.
Ez közösség. Ezért vannak itt az emberek.
Egész délután az érveidet hallgattam.
Az embereket nem érdekli a pici asztal.
Nem érdekli őket a konnektor, vagy a sor a vécénél.
Nem akarnak egyedül lenni.
Gratulálok. Fel vagy véve.
Köszönöm. Van munkám.
Nem, nincs.
Egy kávézóban ülsz délután kettőkor, csütörtökön.
Oké, nincs munkám.
Azt hiszed, ti vagytok a következő Facebook?
Nem, nem hiszem.
Tudom.
Gyere, építsd velünk a holnapot.
Megváltoztatjuk a világot.
Tudom, még zajlik az építés,
de ha követnek, tudok mutatni terveket és hangulatképeket.
Nem, nem, nem, nem. Kombucha.
Ez egy ilyen varázstea, de gombával.
Szerintünk ez lehet az amerikai Donmar Warehouse.
Micsoda?
Apa. Apu!
- Ti szórakoztok? - Meg fogjuk csináltatni.
A szemem!
- Nem, nem, nem. Miguel? - A szemem, baszki!
- Hívjatok mentőt! - Adam?
- Adam! - Úristen. Bocsánat.
Adam, jól vagy?
Jól vagyunk. Ő is.
- Nincs baj. Jól vagyok. - Nem vagyok jól.
- Homokfúvott lettem! - Semmi baj.
- Mossátok le hideg vízzel. - Jó ég.
Szóval erre ment el a pénzem?
Fantasztikus lesz, ha elkészül.
- Persze, persze. Jól néz ki. - Ez… tényleg…
Apa, állj le. Elég.
GATAKIS INGATLAN STAVROS GATAKIS ELNÖK
Vicces. Az emberek azt hiszik, a New York-i ingatlan a kilátásról szól.
Pedig nem. Mint tudod, nem az számít, te mit látsz.
Az számít, téged ki lát. Igaz?
Ez a mi szupererőnk.
Az olyanok, mint te meg én, a bevándorlók, bevándorlók fiai,
mi látjuk, amit mások nem.
Tesó, tetszik a közösségiiroda-modell.
- Jó. Jó. Nekem is tetszik. - Tetszik.
De a Bear Stearns a bérlőnk volt, az ég szerelmére.
Mármint a szüleim, Georgina… ők régi vágásúak.
Nekik rizikós minden cég, ami fiatalabb 200 évnél.
Sosem fognak közösségi startupba fektetni.
De, hé, majd jelentkezz, oké?
Gyere vissza, ha több referenciád lesz. Oké?
Majd hívlak 200 év múlva.
- Kétszáz év. - Kétszáz év.
- Oké. - Ne felejtsd el.
Az ott Georgina?
Az Georgina és George.
Georgina és George.
És a diákszövetség?
Az a Szigma Tau.
- Szigma Tau? - SoCo volt a becenevem.
- Szigma Tau, nahát. - Haver, a felére sem emlékszem.
Annyira jó volt. Néhány életem legjobb éveiből.
- Az ember sosem emlékszik. - Nem is akarok emlékezni.
- Hát, igen… - Különben a nejem kinyírna.
- Az már egy másik történet. - Ugye?
Hé, nincs kedved inni egyet?
Ó, szeretnék, de el kell érnem a vonatot.
Stavros, most vesztettem el a tökéletes épületet,
te pedig a tökéletes bérlőt, igaz?
Szerintem megérdemlünk egy italt.
Komolyan nem megy.
SoCo inna egyet velem.
Ja, hát SoCónak nem volt kisbabája.
Haza kell menned megszoptatni?
Tesó, ez tahó volt.
Elkísérlek a vonathoz.
Ez csak üzleti ital, mama, oké?
Ne aggódj már. Csak egy ital.
Nem, nem, nem, mama. Ez nem…
Ne.
- Négy ital. Talán öt. - Ismerem, oké?
- Ne. Állj le. - Mama, esetleg hat.
Nem, nemsokára otthon vagyok, oké?
Soha nem megy haza, mama!
- Szegény SoCo. Szegény SoCo. - Haver.
Szégyenében ingatja a fejét, barátom.
Ezt hogy érted?
Itt vagy felnőtt férfiként, és a szüleid engedélyét kéred,
hogy fennmaradhass hétköznap.
Nem kell pipikélni?
- Kiviszlek a vécére. - Nem, nem.
Családi vacsora van minden kedden és csütörtökön.
Csak kedden és csütörtökön. Ennyi?
Miért nem egész héten?
- Ez normális. - Örüljön mindenki!
Legalább tudjuk, ki hordja a bugyit.
Nem az anyád. Nem az apád.
- Szerintem te, igaz? Mi ez? - Hé, nem. Hé!
Nem, nem, nem. Tévedsz.
- Tévedek? Tévedek? - Ez…
Tévedek, vagy csak nem akarod hallani?
Fizetek.
Nem, nem, tévedsz. Mindent megadtak nekem.
Kivéve az erőt, hogy a magad ura légy.
Figyelj.
Én megértem. De tényleg.
Az én szüleim áldozatot hoztak értem. Ők is megadtak mindent.
De tartozunk nekik azzal,
hogy bátor, merész döntéseket hozunk.
Érted?
Igen.
Stavros, vedd ki a szerződést.
Rajta, vedd elő.
Vedd elő, vedd elő. Add ide. Rajta, rajta.
Azt mondod, a szüleid mindent megadtak.
Add vissza nekik egy remek üzlettel.
Meg fogod köszönni.
HASZONBÉRLŐ ALÁÍRÁSA
Jó. Picsába.
- Ez az. Picsába. - Picsába.
- Picsába. Picsába. - Picsába!
- Picsába. Picsába! - Picsába!
- Picsába. - Picsába!
- Picsába, nem? De. - Ez az, cimbora.
Látod? A görög istenek nem sújtottak le ránk.
- Nem. - Csapos! Még egy kört!
Az új főbérlőm fizet.
Tényleg?
„Csak repülnek és repülnek, és bármilyen filozófusok akadjanak is köztük,
és hadd filozofáljanak, ahogy nekik tetszik, csak repüljenek.”
- „Mégis, mi az értelme?” - „Értelem?”
„Lám, esik a hó. Van valami értelme?”
„Szerintem az embernek vagy hívőnek kell lennie, vagy keresnie kell az igazságot,
különben az élet sivár. Sivár.”
Jó, oké, én akkor… Álljunk itt meg egy percre.
Rövid szünet, emberek.
Rebekah, gyere csak. Kicsit dugjuk össze a fejünket.
Úgy fogod azt a szoknyát, mintha el akarna szökni tőled.
- Csak egy kicsit… Tudod, elég… - Tudom. Ezt el kell engedned.
- El kell engedned. - Oké.
Mert Mása olyan nő, mint te,
- nem különbözik tőled. - Olyan, mint én.
Csak más helyen van,
- Oroszországban, 1901-ben. - Oroszországban.
Egy haldokló társadalom csapdájában. És kétségbeesetten szabadulna.
De ugyanolyan okos, szenvedélyes és merész, mint te.
Bele kell tenned magad ebbe.
- Légy merész. Légy bátor. Engedd ki. - Oké. Oké.
Oké. Próbáljuk újra.
„Az egyik mindörökre elment,
mi pedig egyedül maradunk, és újrakezdjük az életünket.”
- „Nyugodj meg, Mása.” - Nem, édes, nem ez jön most.
- De, ez jön most. - Nem, nem ez jön.
- Látom, itt van. Látom. - Egész nap próbáltam.
- Nem ez jön. - Itt olvasom.
Nézd meg újra.
Semmi baj.
Hopszi.
- Összekevertem a két nagymonológot. - Tudom. Tudom, ez…
Ti balról jobbra csináljátok…
- Édes. - …mi jobbról balra.
És az én fejemmel fejjel lefelé is olvashatnám.
Édes, prímán csinálod. Csak folytassuk, kérlek.
Azt akarod, hogy Csebutkin szövegét olvassam, ugye?
Csebutikint, igen, kérlek.
- Cseh butik kint? Hol a butik? - Ne. Ez komoly.
- Adam, ne. Ne. - Azt mondtad, cseh butik kint?
- Nem, nem, nem. Így még szimpatikusabb. - Adam. Adam.
- Kérlek, ez komoly. Kérlek. - Csebutikin. Oké, oké.
Nézd, nem értem, miért kell ennyit próbálnod,
újra, meg újra, meg újra.
Remek színésznő vagy. Őstehetség.
Hát, Monica barátnője Dana Brunetti KI-je, úgyhogy…
- KI? - Kreatív igazgatója.
És ismer egy csomó ügynököt, és szereposztó rendezőt…
- Nem tudom, egyáltalán eljönnek-e. - Persze hogy eljönnek.
Eljönnek, és látni fogják, amit én látok.
Hogy egy csillag vagy.
Egy galaxis.
Az univerzum. Érted?
Az ősrobbanás.
Egy nagy durr. Nem, nem.
Egy nagy megdurr.
Oké, az elejétől.
Azt akarjuk, hogy ne csak munkahelyre leljenek itt. Hanem üzlettársra is.
Azt akarjuk, hogy itt találjanak élettársra is.
Az egyetlen gond az ezzel a hihetetlen fejlődéssel,
hogy többé nem fogok tudni bringázni itt.
Ne, Adam, kerüld meg! Ez a ta…
…pétám.
Stavros, testvérem, rögtön megyek!
Hát, ez zöld.
- Az. - Megy a pólódhoz.
Ki ez?
A midtowni helyszínünk új főbérlője.
- Nekünk nincs midtowni helyszínünk. - Hát, már van.
Szórakozol, bazmeg?
Tudom, hogy megpróbáltál volna lebeszélni róla.
Igen, mert ezt is alig tudjuk üzemeltetni!
A feltételek perfektek…
Elég! Adam, fejezd be! Állj le egyszer s mindenkorra!
Szállj ki belőle.
Miguel, ragassz tapétát, cserélj pelenkát.
Én addig ott
- valóra váltom az álmainkat. - Jó, ha megkötöd a szerződést,
- én lépek. - Nem. Nem lépsz.
Kapd be.
Minden rendben?
Nem, csak szerelmi civódás.
Tudnék beszélni kicsit veled?
Micsoda este. Micsoda este. Jó ég. Másnap is éreztem.
Jó ég, az agyam… elszállt.
Ja, abszolút. De…
Figyelj, tesó… ez egy kicsit kínos.
Nem, nem, nem, nem. Hogy érted…
De a múltkor este… kicsit többet ittam, mint akartam.
Szerintem mindketten.
Ja, igaz.
És értettem, amit mondtál, és kezelnem is kell ezt a dolgot.
Igen. Hé, hát…
De azért jöttem, hogy tégy egy nagy szívességet,
és tépd össze a szerződést.
Tépjem össze?
Igen.
Oké.
- Oké? - Oké.
- Tényleg? - Tényleg.
Jó ég. Hál’ istennek.
És nincs harag?
Nincs harag.
- Jó srác vagy. - Nos…
Jó srác vagy.
Tudod, mikor mondtam a szüleimnek, ki a bérlő, beléjük fagyott a szar.
Most mondd meg!
Ezt meg hogy érted?
Mármint hogy még nem is vagytok igazi cég, érted?
Nem vagyunk „igazi cég”?
- Nem… - Stavros,
mi lesz, ha ennek híre megy?
Hogy érted?
Hogy mikor Stavros Gatakis üzletet köt, az nem jelent semmit.
A névjegyeden az áll, hogy elnök, de, öö, mindketten tudjuk, hogy ez csak színjáték.
Anyuci és apuci viszik a boltot.
Stavros, a New York-i ingatlanszakma… Nagyon kicsi pocsolya.
Ha ennek itt híre megy…
Nagyon örültem, új főbérlőm.
Stavros!
Miguel.
Tudom, hogy nem vagyok isten.
Mert nélküled nem boldogulok.
Te is tudod. Bent találkozunk, oké?
Bent találkozunk!
Basszus.
A mintának illeszkednie kell.
Tudom, hogy illeszkednie kell. Erre törekedtem.
Apa éppen ma egy éve halt meg.
A te neved napján, Irina.
Akkor nagyon hideg volt, és esett a hó. Én azt hittem, nem élem túl.
Azonban elmúlt egy év…
SZAKMAI HELYEK
…és könnyű szívvel gondolunk rá, neked már fehér ruhád van.
Minek erre gondolni?
Tengerparton áll a tölgyfa.
Aranylánc csüng az ágain. Aranylánc.
Mi a fasz?
Ma nem vagy vidám, Mása. Hová mész?
- Haza. - Különös.
Használunk akcentust?
Mindegy, majd később benézek.
Szervusz, kedves.
Még egyszer azt kívánom neked, légy egészséges, és légy boldog.
Annakelőtte, mikor apa még élt, minden névnapkor 30, negy…
40 katonatiszt jött hozzánk.
CSEHOV KLASSZIKUSA HÁROM NŐVÉR - CSAK MA ESTE
Bámulatos.
Bámulatos, bámulatos, bámulatos.
Becsuktam a szemem. Azt hittem, Moszkvában vagyok.
Köszönöm.
Nem tudtam levenni rólad a szemem.
Köszönöm, szerelmem.
Legközelebb kicsit több próba lesz.
Szép teljesítmény volt. Nagyszerű volt.
Életre keltettétek a teret.
- Különlegeset csináltatok. - Igen.
- Köszönöm ezt az egészet. - Megérte.
- Drágám. - Szia. Ó, szia.
- Hé, sikerült. - Igen.
Hát ez… Tudod, valahol el kell kezdeni, és nagyon jó voltál.
Innen csak jobb lesz, és könnyebb.
- Igazán remek volt. - Köszönöm.
Jól van, én visszamegyek. Otthon találkozunk, jó?
Jó, kösz, hogy eljöttél.
- Hát persze. - Szeretlek.
Ki nem hagytam volna.
- Szeretlek. Én jobban. - Szeretlek.
- Szeretlek. Jó, szia. - Szeretlek. Jó.
Van Four Loko, van tequila, van gyümis tekercs.
Tudom, hogy ezt ki kapja.
Figyeljetek. Tizenkét óra a banzájig.
Sokra vagyunk képesek 12 óra alatt.
- Velem vagytok? - Igen.
- Mondom, velem vagytok? - Igen!
- Velem vagytok? - Igen!
Velem vagytok?
Nyomjuk, bébi!
Adam!
Nem tudom. Ó, itt van.
Adam!
Így, ni. Húzd meg.
Húzzuk ki a kanapékat, és nézzenek a naplemente irányába, de…
Jó. Itt van, tessék.
Várj. Ó! Győztes.
- Lesz visszavágó. - Tudod, mit? Én…
megiszom a kávéjukat.
BÁR
Én mondom, van ebben rutinom.
Nem foghatsz mellé…
Oké, oké, megmutatom, hol a lámpa.
- Miért nem vetted fel? - Adj öt percet, és lent vagyok.
- Most. Nyomás! Gyerünk! Nem! - Jó, ez drága. Óvatosan! Anya!
Csincsin.
- Gyere, elkésünk! - Jövök!
- Gyere! - Mondtam, hogy ma matek tézé van.
Látod a sárga drótot?
A kék van bedugva a főblokkba.
A kéteres zöld kábel.
Oké, ennyi. Nem fog menni. Hívok neked egy Ubert.
Anya, lehalkítanád?
- Nem, a tesód kedvenc száma! - Halkítsd le!
CSINÁLD AZT, AMIT SZERETSZ
Nahát. Rózsaszín.
Gyönyörű.
Igen.
Nézd, mit csináltunk.
Te csináltad.
Ó, nem, nem, nem, nem, nem, nem, nem. Nem úszod meg ennyivel.
Túl keményen dolgoztunk.
Igen. Oké…
- Jó… Jó, oké. Oké, oké. - Oké.
Most vagyunk meg.
Még két perc, és minden megváltozik.
Ez a hely nem azoké, akik stopperrel mérik a munkaidőt.
Ez a hely azoké, akik kapcsolódni akarnak.
Tartozni valahova.
És ha ezt itt érezni fogják, ha érzik ezt az energiát,
elmondják a barátaiknak.
És a barátaik az ő barátaiknak.
És az ő barátaik elmondják a világnak.
- Igen. - A hinta.
- Oké. Mehet? - Igen.
MI? BEHINTÁZOK A HÉTFŐBE HOL? WEWORK
BEHINTÁZNI A HÉTFŐBE ÍGY…
LÁJKOK
És nagyon hamar, nagyon hamar…
a két helyszín… már csak távoli emléknek fog tűnni.
A jövőre.
L’chaim.
- L’chaim. - L’chaim.
WeWork!
WeWork! WeWork!
WeWork! WeWork! WeWork! WeWork! WeWork!
WeWork!
- Oké. - Hú!
Lesley, kinyitottuk az ajtót?
Igen.
Nincs zárva? Mert néha beragad.
Igen.
Nyitva van.
Biztos?
Biztos.
Olyan volt, mint egy reveláció.
A sors sosem szánt engem színésznek.
A színészek önzők.
„Mindig csak az én. Nézz engem, tapsolj nekem, figyelj rám.”
Na, mindegy.
Ezeket neked adom.
Add egy méltó tanítványnak.
- Hát, köszönöm. - Köszönöm.
Olyan kár, hogy elveszítjük ezt a helyet.
Mi? Elveszítjük a helyet? Miért?
Senki nem…
Igen, a WeWork elkezdi felújítani ezt az emeletet.
De megegyeztünk színészekkel, akik már próbálnak!
Legalább az ő időpontjaik maradhatnak?
Alighanem.
Alighanem?
Bassza meg!
- Legközelebb, legközelebb. - Oké, oké. Jó.
Helló.
- Milyen napod volt? - Jó.
- Igen? - Igen.
- Majdnem végeztél a mítinggel? - Nem.
Egyik míting után jön a másik, aztán a másik, aztán a másik.
Aha.
Igen, gyönyörű.
És különleges…
Te vagy gyönyörű.
Köszönöm.
Itt is van. Itt vagyunk.
Itt?
Itt.
Adam, nem mondtad, hogy itt lesz a vacsora.
Ó, persze!
- Itt van a lakás, amit imádtál! - Itt van az a lakás.
- Amelyik… - …a parkra néz.
Igen, az. És most itt vacsorázunk.
- Nem emlékeztem a címre. - Úgy örülök, hogy emlékeztetsz.
- Menjünk… - Oké. Igen.
Drágám. Nem jó helyre jöttünk.
- Nem, nem, nem. Ez a jó hely. - Drágám, itt nincs senki.
Mit…
Vacsorát mondtam, de ez inkább lakásavató.
Uramisten.
Urami… Van erre pénzünk?
Nincs, de majd lesz. Majd lesz.
Ez öt hálószobás, de…
Rivka.
Köszönöm. Köszönöm.
Nem, nem, nem, én köszönöm.
Öt hálószoba van.
- Öt hálószoba? - Igen, az egyik elég kicsi,
- gondoltam, talán meditációs… - Babaszoba?
TERMÉSZETES BABA- ÉS GYERMEKGONDOZÁS
BEFEKTE-TALK BESZÉLGETÉS ADAM NEUMANN-NAL
Mikor a sarok végre lecsukódott,
majdnem levágta a húgom ujjbegyét. Spriccelt a vér mindenfelé.
A vevő amilyen képet vágott…
Katasztrófa volt, komplett katasztrófa.
Mi… És megkötötted az üzletet?
Persze hogy megkötöttem.
Tudod, itt ülök, és hallgatlak,
és csak három dolog jár a fejemben.
Egy: „Jó ég, de szép haja van.”
Kettő: „Innen egy WeWork-feliratot látok.”
Ez a második helyszínetek, igaz?
A második helyszínünk. Büszkék vagyunk. A második helyszínünk.
Igen, kicsit olyan érzés, mintha a potenciális befektetőket vennétek célba.
És mi a harmadik?
„Nem fázik a lába?”
De komolyan, olyan helyet választottál,
ami szemben van a világ legnagyobb befektetési bankjaival.
Rátapintottam valamire?
Nem az számít, te mit látsz. Az számít, hogy téged ki lát.
És hány helyszínt szeretne a WeWork nyitni New Yorkban?
Ki adja bérbe a legtöbb helyet New York Cityben jelenleg?
Hát, gondolom… Gondolom, ez a J.P. Morgan lesz.
Üdvözöljék Mr. Dimont.
Mr. Dimon, meg fogjuk előzni három éven belül. Három év.
Nem, nem, nem, nem, nem. Ne vegye sértésnek.
De teljesen komolyan beszélek.
A munka jövője már másképp fest.
Van odakint egy új generáció, és sokan vannak. Értik?
Nem úgy gondolkoznak, ahogy a szüleik, nem úgy öltöznek, ahogy a szüleik,
nem úgy dolgoznak, ahogy a szüleik.
Miért akarnák a szüleik irodáit?
Igaz?
A fiatalok bulis, izgalmas, inspiráló munkahelyet akarnak.
És szerencsénkre
a főbérlőink azonnal, minden helyszínünkön
azonnal osztották ezt az elképzelést.
A WeWork nem csupán egy cég.
Ez egy mozgalom.
Millió és millió ember, akik azt mondják:
„Én nem csak megélni akarok valahogy.”
Ők élni akarnak.
Hát, én mindenképp te akarok lenni a következő életemben.
Scott.
Hölgyeim és uraim, Adam Neumann.
Köszönöm.
Egy szót nem értettem abból, amiket mondtál,
de bár nekem jutott volna előbb eszembe.
- Ezt bóknak veszem. - Vedd is.
- Köszönöm. - Adam.
Bruce Dunlevie, Benchmark Capital.
Bruce.
Vezessen körbe.
Mindenképp.
Van, akiben megvan.
Ő egy sztár.
A feliratot fordította: Speier Dávid