- שלום! -
- שתו! -
- מבוסס על ההסכת "WeCrashed" של וונדרי -
- יום חמישי 9 באוקטובר, 2008 -
אדם, אכבד ואוקיר אותך בכל הרפתקאות החיים.
לכל מקום אשר נלך, נלך יחד.
שני טיילים קוסמיים שקשורים זה לזה באהבה נשגבת.
כל חיי, כל חייך
וכל הגלגולים הקודמים שלנו הובילו אותנו לרגע הזה.
בלעדייך, אני שום דבר.
מזל טוב!
יש!
כן! כן!
תודה. - אלוהים אדירים.
והסגול, את רצינית?
רק רבקה.
השקעה של 15 מיליון דולר?
בשווי מוערך של 45 מיליון דולר.
אבל זו רק ההתחלה. רק ההתחלה.
היי, גווינית' תבוא?
לא, היא לא יכולה. היא עסוקה בצילומי "בכוח הקאנטרי".
זו התעשייה שלנו.
חזרת לשחק?
כן.
מעולה.
ג'יימס, אחי. בוא, בוא.
שוטים של טקילה, כפולים.
בסדר, כוסית. לחיים!
מה קרה ליוגה? נראה היה שזה מתאים לך מאוד.
טוב, משחק היה תמיד הייעוד שלי.
אבל הייתי צריכה לנטוש אותו כדי לחזור אליו,
אם זה נשמע לכן הגיוני.
שלושת אלפים ושבע מאות מטר רבוע?
כן. בדיוק חתמנו על החוזה.
הנוף הטוב ביותר של בניין האמפייר סטייט בכל מנהטן.
היי. - היי, מתוקה.
גווינית' פלטרו תגיע?
לא.
אני יכול לתת לך עצה קטנה? - ודאי.
הכלל הראשון בנדל"ן מסחרי הוא
"לא משנה מה אתה רואה. משנה מי רואה אותך."
והכלל השני הוא "אתה חייב למצוא את הבנקאי הנכון."
תצטרך אחד מהגדולים, גולדמן או ג'יי-פי מורגן.
עם מי אתה עובד?
ריזקוב ושותפיו.
היי.
אני יכולה לגנוב אותו?
ודאי. בבקשה. - בסדר.
היי, גווינית' תגיע? - לא.
זה בשבילך. מתנה.
תודה, אבא. תודה.
אבא, זה יותר מדי.
זה לבית. - לא, זה יותר מדי.
אבא.
תפקידו של אב לטפל בילדה שלו.
תודה רבה.
עכשיו זה התפקיד שלי, בוב. התפקיד שלי.
רק ליתר ביטחון. - אדם.
אבא, אתה… - תיהנו.
תודה רבה.
יש לך מטפחת? - כן.
אביא לך. - תודה רבה.
מיליון דולר?
על מה אתה מדבר? - הוא…
אתה צריך להירגע. - איזו מין המחאה זו?
הוא נתן סכום כזה גם לאחיות שלי.
אני… - כלומר, זה היה מזמן.
אני לא יודעת מאיפה יש לו סכומים כאלה.
את בסדר?
לא, לא. - פשוט לא ציפיתי לזה.
יהיה לנו בית.
בסדר.
אני מאושרת. - בצדק.
אני כבר חוזרת. - בסדר.
מה אתה שותה? - טקילה.
איזו? - מה שמגישים.
אני חושב שאתה יכול למצוא משהו טוב יותר ביום החתונה שלך.
פעמיים 1942. - מיד.
התחלנו ברגל שמאל.
אני יכול לפרנס אותה, בוב.
בסדר? החברה שלי מוערכת ב-45 מיליון.
לא בירכת אותי על זה, דרך אגב.
אי אפשר לקנות בית בשווי מוערך.
אפשר לקנות בית בכסף שמתלווה לו.
קיבלת אותו? את הכסף?
הוא יגיע. הוא יגיע. הוא יגיע.
היא התרגשה מאוד כשסיפרה לי על זה.
בן דוד שלי רון,
בוועד המנהלים של איגוד הנדל"ן של ניו יורק.
פגשת אותו. - כן, יודה.
הוא לימד אותי לקח גדול היום. "לא משנה מה אתה רואה.
משנה מי רואה אותך." - רואה אותך.
נכון.
רון, למה שלא תספר לאדם על ההשקעות של יבגני ריזקוב?
כן, הוא עשה את הקטע עם 18 הסנטים?
כן, זה מספר עם מזל.
מזל? כן, יהיה לך מזל אם תקבל את 18 הסנטים.
אם אתה מתכוון לטפל בה, טפל בה.
אלוהים אדירים!
בסדר, בסדר, בסדר.
אדם!
כן!
אדם!
אדם.
מיגל.
בסדר. נדבר עם עורך דין,
ונצא מהחוזה. - לא, לא.
לא נדבר עם עורך דין ולא נצא מהחוזה.
בסדר, אז נסבלט ונצמצם הפסדים.
לא, גם לא נסבלט, מיגל.
בסדר, אז נתקשר אל רנדל ונשכנע אותו
להקים כאן גרינדסק. - לא נתקשר אל רנדל.
זה לא גרינדסק. זה וויוורק.
זה שום דבר, אדם! - זה הכול!
יש עוד סיכוי שנקבל את הכסף.
כן. אי אפשר לשלם שכר דירה ב"יש סיכוי".
מיגל.
נשתמש בכסף מגרינדסק.
תשמע, זה כל מה שיש לי.
זו ההשכלה של הילדים שלי, זה…
זה הבית הראשון שלי, זו קרן הפנסיה שלי.
מיגל, אין לך משכנתה,
אין לך אישה. אין לך ילדים.
יש לך רק אותי. אתה מבין? אותי.
תשמע.
הימרת עליי פעם אחת.
אני מבקש ממך להמר עליי שוב.
הכסף של גרינדסק יאפשר לנו לשלם חשבון חשמל על המנורות.
מנורה.
בסדר, אז איך…
איך נשלם על השיפוצים של החור הזה?
אלוהים ברא את העולם בשבעה ימים. אני אשיג את הכסף בזמן קצר יותר.
אני מבטיח.
אתה יודע שאתה לא אלוהים, נכון?
אתה חייב להודות שאני דומה לו קצת.
המטבח והשירותים שופצו לגמרי,
אבל הם הצליחו לשמור על כל הקסם שלפני המלחמה.
יש מפתח?
לפארק? כמובן.
יחידות בבניין הזה לא צצות בשוק לעתים קרובות.
אני מתה על זה.
אני… לא יודע.
מה…
סליחה, אפשר לקבל רגע, בבקשה?
ודאי. - תודה.
אדם, בחייך.
אני לא יודע. אני חושב שאפשר לעשות משהו טוב יותר
בכסף של אביך. כן. - טוב יותר?
טוב יותר… מדירה עם מפתח לפארק גרמרסי?
כן, אפשר להשקיע בעתיד שלנו.
אין לי מושג מה אגיד לו בכלל.
כלומר, אני לא חושבת שאתה מבין לגמרי מה הוא…
עבר כדי…
תגידי לו שאת מאמינה בבעלך.
זה בשבילנו.
צא מזה.
רבקה, זה לא יקרה. לא יקרה.
נראה שצריך יותר ממיליון דולר לשפץ את זה.
טוב, מיליון וחצי דולר. אנחנו חושבים.
איפה תשיג את שאר הכסף?
הכסף של גרינדסק.
אז הכול?
טוב… כן.
אדם, תגיד לי שאתה יודע מה אתה עושה.
תגיד לי שאתה יודע מה אתה עושה.
אני…
תגיד לי שאתה יודע מה אתה עושה.
אני… - תגיד את זה.
תגיד את זה. אדם.
אני יודע מה אני עושה. אני יודע מה אני עושה.
בסדר.
כתוב שיש כאן 50 מ"ר נוספים.
בסדר, קדימה.
רגע. רגע. רגע.
מה נסגר? - וואו.
תשאירו את הנדנדה, תיפטרו מהדילדואים.
רבקה לא הייתה אמורה לבוא?
רבקה.
רבקה לא הייתה אמורה לשרוף מרווה?
אתה יודע, הטקס.
היא לא עונה לטלפון שלה.
כמה זונות צריכות ליפול מחלונות
לפני שראש העיר יודה שיש רוצח ברחובות?
קוראים להן פרוצות, חתיכת בור.
וקאט.
מה? בלי "חתיכת בור"? - לא…
בואו נמשיך הלאה. הסצנה הבאה.
בסדר, יש לנו את זה.
אתה יכול להראות לי את הסצנה מלפני הקטע הזה?
כן, שיבדקו את זה.
ואז נעבור הלאה. אני חושבת שנלך על הטייק הקודם.
מוניקה. - כן.
רק רציתי להגיד תודה על ההזדמנות.
בבקשה. אני מעריצה גדולה של דוד שלך.
אפשר לראות את זה שוב, בבקשה?
קיבלת ממני כל מה שהיית צריכה?
או… כן.
אהבתי את "גן הדובדבנים" שלך במרכז לינקולן. אני…
זה העיף לי את הראש. - תודה.
מעורר המון השראה.
תודה. - כן.
אני מתגעגעת לתיאטרון.
כלומר, לא שאני לא אסירת תודה.
לא, ברור, צריך לשלם חשבונות, נכון?
כן. - ואם כבר מדברים על זה,
אם תצטרכי שאחזור אי פעם, אני…
חומד, הדמות שלך מתה, אז…
בסדר, אז אולי לפלשבק? - בסדר.
את יודעת, אני אוהבת לשחק.
אי אפשר למקם שם את השירותים.
למה? - כי…
- כוחו של שחקן -
כי זה מול החלונות. - זה בדיוק העניין.
שמע. יש לך תואר באדריכלות?
- איי-אם-די-בי רבקה פלטרו -
תואר?
- עדכון דמות, פרוצה שלוש -
לא צריך תואר כדי לדעת איפה למקום את השירותים.
אבל אתה לא מבין איפה השירותים צריכים להיות.
היית נותן לרופא שאין לו תואר…
- נערת ליווי יוקרתית שלוש -
שיפתח לך את הבטן?
רופא? אתה לא רופא. - אני רופא. תן לי…
- איי-אם-די-בי "בכוח הקאנטרי" -
תן לי להחליט איפה יהיו השירותים.
אם לא, אני עוזב. אתה מבין? - בחייך.
אם אנשים נכנסים,
הם ילכו לכאן, אני צריך להזיז הכול הצדה.
היי, חברים. - לא, לא כאן.
חברים. חברים. - לא צריך תואר…
אין לכם 4,000 מ"ר לעבוד בהם?
כן, יש עובש.
לא. אנחנו לא יודעים אם זה העובש הטוב או הרע.
אז… רק שיהיה ברור.
אין עובש טוב. זה העובש הרע.
יפריע לך אם ננהל כאן כמה ראיונות?
אנחנו פשוט זורמים.
אני לא יודעת.
אני יכולה להיכנס למרחב שלכם ולעבוד שם?
כן. כן!
בואי, מתי שאת רוצה. בואי. - בסדר.
ברגע שנגלה מה העובש. - אין כזה דבר עובש טוב.
אז בעלי שוכר את הבניין הזה ואמר שאני יכולה להשתמש בקומה הזו.
אני יודעת שזה מחוספס ותעשייתי,
אבל אני חושבת שנוכל להיות כמו תיאטרון אמריקן דונמר.
אני… זה…
המקום הזה. לא ראיתי קירות רחוקים כל כך מאז שיצאתי מטקסס.
את יכולה לתאר לעצמך כמה תצטרכי לחכות
לפני שאיזה מנהל אמנותי זכר ממסדי ייתן לך בחינם מקום כזה
לעשות בו מה שאת רוצה לעשות בתוכנית?
תארי לעצמך מה היינו יכולות לעשות אילו לא היינו צריכות לבקש רשות.
מה היית עושה במקום הזה? בלי שכר דירה?
הייתי עושה צ'כוב. הייתי עושה את "השחף".
או "שלוש אחיות"? - כן.
אלוהים אדירים. זה אדיר.
את מרגישה את זה? את מרגישה את האנרגיה שאנחנו יוצרות כאן?
כן.
אז… כן?
כן, בהחלט. - יש!
תמיד רציתי לגלם את מאשה.
אני חושבת שתהיי נפלאה כמאשה.
תודה. - כן.
מה את חושבת כשאני אומר "מקום עבודה"?
יעילות.
שקט.
רק עוד כמה שאלות מהצד שלי.
האם אתם משווים תרומות לקרן פנסיה?
לא.
טכנולוגיית מידע מרכזית בסביבת המשרד,
אז השעות הן "כמה שצריך".
התכונה הכי טובה שלך?
אני תמיד מגיעה בזמן.
יש לכם ביטוח רפואת שיניים? - לא.
יש לכם שולחן עמידה? - לא.
אם טכנולוגיית מידע מרכזית במשימה שלכם, למה אתם משלמים מעט כל כך?
אימא, אני יכול לשאול שאלות בעצמי.
ימי שישי כיפיים? - לא.
שירותים פרטיים? - לא.
אני רוצה את הניסיון לקורות החיים שלי. לא אכפת לי מהכסף.
היי. - לא אומרים את זה בראיון עבודה.
ברוך הבא.
בן כמה אתה? - בן 16.
הוא גבר.
בסדר. אני בעניין.
ג'ייקוב, מה אתה חושב כשאני אומר "מקום עבודה"?
משרדונים.
ריהוט מכוער, תאורת פלורוסנט גרועה…
מוות.
בדיוק.
תשמע, אני מבין.
זה רעיון טוב.
טוב? זה טוב?
זה רעיון מעולה. - הוא מעולה.
בסדר. - הוא מעולה.
זה רעיון מעולה. הוא מגניב מאוד. הוא חדשני. אני בקטע.
העניין הוא… אני…
יש לי הצעה ל-10,000 יותר מחברה אחרת.
אה, 10,000 יותר. - אתם יכולים לשמור לי על הלפטופ?
כן, בטח.
תודה.
אז אני…
היא הרגע ביקשה שאשמור עליו.
לקחת הרגע… אתה מכיר אותה?
ג'ייקוב, תקשיב לי. מגיע לאנשים יותר מזה.
יותר משולחנות קטנטנים, קפה שנשפך על הלפטופ שלהם.
יותר מחיפוש שקע כמו חזיר כמהין
או להמתין בתור חצי שעה למפתח לשירותים
ומי יודע מה הם ימצאו שם?
נכון. - בסדר?
יותר מהתקווה שזר מוחלט
ישמור לך על לפטופ ששווה 2,000 דולר.
אבל אל תאמין לי. תאמין למשקיעים שלנו.
החברה הוקמה לפני שלושה חודשים, ג'ייקוב.
ושווי החברה המוערך הוא 45 מיליון דולר.
אז השאלה שלי אליך היא האם אתה מעדיף לקבל 10,000 דולר…
10,000 דולר או 10,000 מניות של פייסבוק?
מצטער, אפשר לחשוב כמה ימים… - בטח.
רק כדי לעבור על… - לא, לא.
לא. אנחנו רוצים אנשים נועזים והחלטיים בוויוורק.
ברגע זה, אתה בעניין או לא?
בעניין או לא?
אני לא יודע, אבל… - יעקב.
כן? - אל תאכזב אותי, אתה בעניין או לא?
בעניין.
אני בעניין. - ברוך הבא.
אתה בעניין! - אני לגמרי בעניין.
ברוך הבא, אחיך. ברוך הבא לוויוורק.
כן, בוא נעשה את זה. - נתראה ביום ראשון.
אני בעניין. - כן. ברוך הבא.
אתה רציני?
רק הדגמתי טיעון.
חייבת להיות אפשרות טובה יותר.
אתה יודע מה זה בכלל?
מקום מחורבן לעבוד בו. - עם קפה גרוע.
זו קהילה. זו הסיבה שאנשים נמצאים כאן.
הקשבתי להצעה שלך כל אחר הצהריים.
לאנשים לא אכפת מהשולחנות הקטנים.
לא אכפת להם משקעי החשמל או מהתור לשירותים.
הם פשוט לא רוצים להיות לבד.
ברכותיי. קיבלת את התפקיד.
תודה. יש לי עבודה.
לא נכון.
את יושבת בבית קפה ב-14:00 ביום שלישי.
בסדר, אין לי עבודה.
אתה באמת חושב שאתה הפייסבוק הבא?
לא, אני לא חושב.
אני יודע.
בואי לבנות איתנו את המחר.
אנחנו נשנה את העולם.
אני יודעת שהמקום עדיין בשיפוצים,
אבל אם תבואו איתי, אראה לכם שרטוטים ומצגות.
לא, קומבוצ'ה.
תה קסום, עם אם.
אנחנו חושבות שזה יכול להיות כמו "אמריקן דונמר".
מה?
אבא, אבא!
את עושה צחוק? - אנחנו נתקן את זה.
העיניים שלי!
לא, לא. מיגל? - העיניים שלי, לעזאזל!
תתקשרו למוקד חירום. - אדם?
אדם! - אלוהים. אני מצטער.
אדם, אתה בסדר?
אנחנו בסדר. הוא בסדר.
זה בסדר. אני בסדר. - אני לא בסדר.
הוא התיז עליי! - זה בסדר.
שים על זה מים קרים. - אלוהים.
אז בזה הושקע הכסף שלי?
זה ייראה מדהים כשהשיפוץ ייגמר.
בטח. נראה מעולה. - באמת…
אבא, תפסיק. תפסיק.
- גטאקיס נדל"ן סטברוס גטאקיס, נשיא -
זה מוזר. אנשים חושבים שנדל"ן בניו יורק עוסק בנוף.
לא. העיקר אינו מה שאתה רואה.
העיקר הוא מי שרואה אותך. נכון?
זה כוח העל שלנו.
אנשים כמוך וכמוני, מהגרים, בני מהגרים,
אנחנו רואים דברים שאחרים לא רואים.
אחי, אני מת על רעיון העבודה השיתופית.
טוב. גם אני מת עליו. - באמת.
אבל בר סטרנס היו דיירים שלנו, למען השם.
ההורים שלי, ג'ורג'ינה… הם בסגנון של פעם.
כל חברה שהיא בת פחות מ-200 שנה נראית להם מסוכנת.
סטרט-אפ של עבודה שיתופית, הם לא ילכו על זה בחיים.
אבל שמע, שמור על קשר, בסדר?
תחזור אליי אחרי שתצבור קצת ניסיון, בסדר?
אתקשר אליך בעוד 200 שנה.
מאתיים שנה. - 200 שנה.
בסדר. - אל תשכח.
זו… ג'ורג'ינה?
אלה ג'ורג'ינה וג'ורג'?
ג'ורג'ינה וג'ורג'.
והאחווה?
זה סיגמה טאו.
סיגמה טאו? - סוקו היה השם שלי כטירון שם.
סיגמה טאו, וואו. - אחי, אני לא זוכר חצי מזה.
עד כדי כך טוב זה היה. השנים הטובות בחיים שלי.
לא זוכר דבר. - אני בוחר לא לזכור.
כן… - אחרת, אשתי תהרוג אותי.
זה סיפור אחר. - כן, מה?
אתה רוצה לשתות איתי כוסית?
הייתי שמח, אבל אני צריך לתפוס רכבת.
סטברוס, הרגע איבדתי בניין מושלם,
אתה הרגע איבדת דייר מושלם, בסדר?
אני חושב שמגיעה לשנינו כוסית.
אני באמת לא יכול.
סוקו היה שותה את הכוסית הזו.
כן, לסוקו לא היה תינוק.
אתה צריך ללכת להניק?
אחי, זה שפל.
אלווה אותך לרכבת.
זו כוסית של העבודה, מאמה, בסדר?
תפסיקי לדאוג. כוסית אחת.
לא, לא, מאמה. זה לא…
לא.
ארבע כוסיות. אולי חמש. - אני מכיר אותו, בסדר?
לא. תפסיק. - מאמה, אולי אפילו שש.
לא, אגיע הביתה בקרוב, בסדר?
הוא לא יחזור בחיים, מאמה.
סוקו המסכן. סוקו המסכן. - אחי.
הוא בטח מת מבושה, ידידי.
מה זה אמור להביע?
תראה אותך, אדם בוגר שצריך לבקש רשות מההורים
לא לחזור מאוחר כשיש בית ספר מחר.
יש לך פיפי?
אני יכול לקחת אותך לשירותים. - לא.
יש לנו ארוחות משפחתיות בכל יום שלישי וחמישי.
רק בימי שלישי וחמישי? זה הכול?
למה לא בכל השבוע?
זה נורמלי. - זה משמח את כולם.
לפחות אנחנו יודעים מי לובש את התחתונים.
אלה לא אימא שלך ולא אבא שלך.
זה אתה, נכון? - היי, לא.
לא, אתה טועה.
אני טועה? - זה…
אני טועה או שאתה פשוט לא אוהב לשמוע את זה? אה?
חשבון.
לא, אתה טועה. הם נתנו לי הכול.
חוץ מהכוח להיות גבר בזכות עצמך.
שמע.
אני מבין. באמת.
ההורים שלי, הם… הקריבו למעני. גם הם נתנו לי הכול.
אבל אנחנו חייבים להם
קבלת החלטות נועזת ואמיצה.
אתה מבין?
כן.
סטברוס, תוציא את החוזה.
קדימה, תוציא אותו.
תוציא אותו. תן לי את החוזה. קדימה.
אתה אומר שההורים שלך נתנו לך הכול.
תחזיר להם בכך שתעשה עסקה מעולה.
אתה תודה לי.
- חתימת המשכיר -
כן. על הזין.
- על הזין.
על הזין. על הזין. - על הזין.
על הזין. - על הזין.
על הזין, מה? כן. - על הזין, תותח.
אתה רואה? האלים היוונים לא פגעו בנו.
לא. - מוזג! סיבוב נוסף!
בעל הבית החדש שלי משלם.
באמת?
"הם יעופו וימשיכו לעוף, לא משנה כמה פילוסופיים הם ייעשו.
ולא משנה כמה פילוסופיים הם, כל עוד הם ממשיכים לעוף."
"ובכל זאת, אין משמעות?" - "משמעות?"
"יורד שלג, מה המשמעות של זה?"
"אני חושב שאדם צריך להאמין או לחפש אמונה
או שחייו יהיו ריקים. ריקים."
כן, בסדר, אני… בואו נעצור לרגע.
קחו שנייה, כולם.
רבקה, בואי הנה. בואי נפטפט לרגע.
את נאחזת בחצאית כאילו היא תברח לך.
אני רק קצת… עברו… - אני יודעת. את צריכה להשתחרר מזה.
את צריכה להשתחרר מזה. - בסדר.
כי מאשה היא אישה כמוך,
לא שונה ממך. - בסדר, היא כמוני.
היא במקום אחר,
ברוסיה ב-1901. - היא ברוסיה.
היא לכודה בחברה גוססת. היא רוצה נואשות להשתחרר.
אבל היא חכמה, מלאת תשוקה ונועזת כמוך.
את צריכה להכניס את עצמך לזה.
תהיי נועזת. תהיי אמיצה. תוציאי הכול. - בסדר.
בסדר. בואו ננסה שוב.
"אחד מהם עזב לעד,
ואנחנו נותרנו מאחור כדי לנסות להתחיל את חיינו מחדש."
"תירגעי, מאשה." - לא, חומד. זה לא המשפט הנכון.
לא, זה הנכון. - לא, זה לא המשפט הנכון.
אני רואה את זה. - הייתי בחזרות כל היום.
זה לא המשפט הנכון. - אני קורא.
תבדוק שוב.
זה בסדר.
אופס.
התבלבלתי בין שני הנאומים הגדולים. - אני יודעת. זה…
אתם כותבים משמאל לימין…
מותק. - אנחנו מימין לשמאל.
ובתוך הראש שלי, אני קורא הפוך.
מותק, אתה עושה עבודה מעולה, רק תכניס אותי שוב, בבקשה.
את רוצה שאקריא את המשפט של צ'בטקין, נכון?
צ'בוטיקין, כן, בבקשה.
צ'ה-בוטי-קין? צ'ה-בוטי-קין? - די. זה רציני.
אדם, תפסיק. - אמרת צ'ה-בוטי-קין?
לא, אני מחבב אותו עוד יותר. - אדם.
בבקשה, זה רציני. - צ'בוטיקין, בסדר.
תשמעי, אני לא מבין למה את צריכה חזרות רבות כל כך
שוב ושוב ושוב?
את שחקנית גדולה. נולדת לזה.
למוניקה יש חברה שהיא סי-אי בדיינה ברונטי, אז…
סי-אי? - מנהלת קריאייטיב.
היא מכירה המון סוכנים ומלהקים…
אני לא יודעת אם הם יבואו בכלל.
ברור שהם יבואו.
הם יבואו ויראו מה שאני רואה.
שאת כוכבת.
גלקסיה.
היקום. בסדר.
המפץ הגדול.
מפץ טוב. לא.
מפץ מעולה.
בסדר, מההתחלה.
אנחנו לא רוצים שרק תעבדו כאן.
אנחנו רוצים שתמצאו כאן שותף עסקי.
אנחנו רוצים שתמצאו כאן שותף לחיים.
הבעיה היחידה בכל ההתקדמות האדירה הזו
היא שלא אוכל להמשיך לרכוב כאן על האופניים שלי.
לא, אדם, תקיף את זה. זה…
הטפט שלי.
סטברוס, אחי, אני כבר מגיע.
זה ירוק.
כן. - מתאים לחולצה שלך.
מי זה?
בעל הבית החדש שלנו למיקום במרכז העיר.
אין לנו מיקום במרכז העיר. - עכשיו יש לנו.
אתה עובד עליי, לעזאזל?
תשמע, אני יודע שהיית מנסה לשכנע אותי לא לעשות את זה.
כן, כי אנחנו בקושי מחזיקים את זה.
תנאי החוזה מושלמים…
מספיק, אדם! תפסיק. תפסיק לעשות את זה כבר!
פשוט תצא מזה.
מיגל, תלה את הטפט, תחליף חיתול.
אני אלך לשם
ואגשים את החלומות שלנו. - אם תלך על החוזה הזה,
אני אעזוב. - אתה לא תעזוב.
לך תזדיין.
הכול בסדר?
לא, זו רק מריבת אוהבים.
אפשר… לדבר איתך לרגע?
איזה לילה. איזה לילה. אלוהים, הרגשתי אותו ביום שלמחרת.
אלוהים, המוח שלי… הלך.
כן, לגמרי. אבל…
תשמע, אחי… זה מביך קצת.
לא, מה…
אבל בקשר לאותו הערב, השתכרתי קצת יותר משהתכוונתי.
אני חושב שגם אני.
כן, נכון.
והקשבתי למה שאמרת ולדברים שאני צריך לטפל בהם.
כן, טוב…
אבל באתי לכאן כדי לבקש ממך לעשות לי טובה
ולקרוע את החוזה.
לקרוע את החוזה?
כן.
בסדר.
בסדר? - בסדר.
באמת? - באמת.
אלוהים. תודה לאל.
ואנחנו סבבה?
אנחנו סבבה.
אתה בחור טוב. - טוב…
אתה בחור טוב.
תשמע, כשאמרתי להורים שלי למי השכרתי, הם התחרפנו לגמרי.
תאר לעצמך.
מה זה אמור להביע?
כלומר, אתם אפילו עוד לא חברה אמיתית, אז…
"לא חברה אמיתית"?
לא… - סטברוס,
מה יקרה כשזה יתפרסם?
מה זאת אומרת?
שכשסטברוס גטאקיס סוגר עסקה, אין לזה משמעות.
בכרטיס הביקור שלך אמנם כתוב "נשיא", אבל שנינו יודעים שזו העמדת פנים.
אימא ואבא מנהלים את ההצגה.
סטברוס, נדל"ן בניו יורק הוא אגם קטן מאוד.
אם זה יתפרסם…
טוב לראות אותך, בעל הבית החדש שלי.
סטברוס!
מיגל.
אני יודע שאני לא אלוהים.
כי אני לא יכול לעשות את זה בלעדיך.
אתה יודע את זה. נתראה בפנים, בסדר?
נתראה בפנים.
שיט.
זה חייב להיות ישר.
אני יודע שזה חייב להיות ישר. זה מה שניסיתי לעשות.
אבא מת לפני שנה בדיוק.
יום הקדושים שלך, אירינה.
היה קר מאוד, ירד שלג, למעשה, לא חשבתי שאצא מזה.
אבל עכשיו חלפה שנה…
- תעשייה שמור -
אין לנו בעיה לחשוב על זה ואת לובשת לבן שוב.
למה לזכור?
על החוף המעוקל ניצב עץ אלון ירוק.
סביב עץ האלון יש שרשרת זהב. שרשרת זהב.
מה נסגר?
את במצב רוח מוזר היום. לאן את הולכת?
הביתה. - מוזר.
הולכים על מבטאים?
לא משנה. אחזור בערב.
להתראות, יקירה.
שוב, אני מאחלת לך כל טוב.
בימים עברו, כשאבא היה בחיים, תמיד היו 30 או 40…
או 40 קצינים.
- הקלאסיקה של צ'כוב "שלוש אחיות" ערב אחד בלבד -
מדהים.
מדהים, מדהים, מדהים.
עצמתי עיניים וחשבתי שאני במוסקבה.
תודה.
לא יכולתי להוריד ממך את העיניים.
תודה, אהובי.
קצת יותר חזרות בפעם הבאה.
זה היה משהו. היה מעולה.
הפחת רוח חיים במקום.
הענקת משהו מיוחד. - זה היה מיוחד.
תודה על כל זה. - זה היה שווה את זה.
מותק. - היי.
היי, עשינו את זה. - כן.
זה היה… את יודעת, צריך להתחיל במשהו והיית טובה מאוד.
זה רק ילך וישתפר ויהפוך קל יותר.
מעולה. - תודה.
בסדר, אני יוצא. נתראה בבית, בסדר?
בסדר, תודה שבאת.
בסדר. כמובן. - אוהבת אותך.
לא הייתי מפספס את זה.
אוהב אותך. אוהב אותך יותר. - אוהבת אותך.
אוהבת אותך, בסדר. ביי. - אוהב אותך. בסדר.
יש לנו פור לוקו, יש לנו טקילה, יש לנו פירות יבשים.
אני יודע של מי זה.
תקשיבו לי. בעוד 12 שעות מתחילים.
אנחנו יכולים לעשות המון ב-12 שעות.
אתם איתי? - ברור.
שאלתי אם אתם איתי. - כן!
אתם איתי? - כן!
אתם איתי?
קדימה!
אדם!
אני לא יודע. הנה זה בא.
אדם!
- וויוורק -
עכשיו תמשוך.
תוציאו את הספות, בואו נפנה אותן לכיוון השקיעה, אבל…
כן, הנה זה בא.
רגע. ניצחת.
משחק חוזר. - אתה יודע מה?
יוכלו לשתות קפה.
- בר -
אני אומר לך, הקפתי את הרחוב.
לא תטעה…
בסדר, אראה לך איפה האור.
למה לא ענית כשהתקשרתי? - תני לי חמש דקות וארד למטה.
עכשיו, הולכים! קדימה! - בסדר, זה יקר, תיזהרי! אימא!
לחיים.
קדימה, אנחנו מאחרים! - אני בא!
בוא כבר! - אמרתי לך שיש לי מבחן בחשבון היום.
אתה רואה את הכבל הצהוב?
הכחול מחובר מאחור.
הכבל הירוק הכפול.
בסדר, זהו זה. אני לא יכול לעשות את זה. אני מזמין לך אובר.
אימא, את יכולה להחליש?
לא, זה השיר האהוב עליה! - תחלישי!
- עשו מה שאתם אוהבים -
זה ורוד.
זה מקסים.
כן.
תראה מה עשינו.
מה אתה עשית.
לא, לא, לא. זה לא לעניין.
עבדנו קשה מדי.
כן. בסדר…
כן, בסדר, בסדר. - בסדר.
עכשיו אנחנו מוכנים.
עוד שתי דקות הכול ישתנה.
זה לא מקום שאנשים דופקים כרטיס בו.
זה מקום שאנשים… מתחברים בו.
משתייכים אליו.
וכשאנשים ירגישו את זה כאן, כשהם ירגישו את האנרגיה הזו,
הם יספרו לחברים שלהם.
והחברים שלהם יספרו לחברים שלהם.
והחברים שלהם יספרו לעולם.
כן. - הנדנדה.
בסדר, את מוכנה? - כן.
- מה? מתנדנדת ביום שני איפה? וויוורק -
- הולידי90 מתנדנדת ביום שני -
- לייק -
ובמהרה, מהר מאוד,
שני מיקומים ייראו כמו זיכרון רחוק.
לחיי העתיד.
לחיים.
- לחיים.
וויוורק!
וויוורק! וויוורק! וויוורק! וויוורק! וויוורק!
וויוורק!
בסדר.
לזלי… פתחנו את הדלתות?
כן.
הן לא נעולות? כי לפעמים הן נתקעות.
כן.
הן פתוחות.
את בטוחה?
כן.
זה היה כמו תגלית.
לא נועדתי להיות שחקנית.
שחקנים הם אנוכיים.
"הכול סובב סביבי. תראו אותי. תמחאו כפיים לי. תסתכלו אליי."
בכל אופן…
זה בשבילך.
תני אותם לתלמיד ראוי.
תודה. - תודה לך.
חבל שנאבד את המקום.
מה? אנחנו מאבדים את המקום? למה?
לא…
כן, וויוורק ייקחו גם את הקומה הזו.
אבל… התחייבנו בפני אמנים שכבר התחילו חזרות.
הם יכולים לפחות לשמור את התאריכים שלהם?
כנראה.
כנראה?
איזה זין.
בפעם הבאה, בפעם הבאה. - בסדר. בסדר.
שלום.
איך היה היום שלך? - היה טוב.
כן? - כן.
כמעט סיימת את הפגישות שלך? - לא.
יש עוד ועוד פגישות.
כן.
כן, זה יפהפה.
ובמיוחד…
את יפהפייה.
תודה.
והנה זה.
כאן?
כאן.
אדם, לא אמרת שארוחת הערב היא כאן.
נכון.
זו הדירה שאהבת. - זו הדירה שאהבתי.
זו עם… - נוף לפארק גרמרסי.
כן, זה בסדר. ועכשיו נאכל כאן ארוחת ערב.
לא זכרתי את הכתובת. - איזה כיף שאני מגלה עכשיו.
כדאי ש… - בסדר. כן.
מותק, זו לא הדירה הנכונה.
לא, זו הדירה הנכונה. - מותק, אין כאן אף אחד.
מה…
אמרתי ארוחת ערב, אבל זו יותר חנוכת בית.
אלוהים אדירים.
אלוהים, אנחנו יכולים להרשות את זה לעצמנו?
לא, אבל נוכל. נוכל.
יש חמישה חדרים, אבל…
רבקה.
תודה. תודה.
לא, תודה לך.
יש חמישה חדרים.
חמישה חדרים? - אחד מהם קטן קצת,
אז חשבתי שאולי למדיטציה… - חדר ילדים?
- טיפול טבעי בתינוקות -
- השקעות שיחה עם אדם נוימן -
וכשהעקב נסגר סוף כל סוף,
הוא כמעט כרת לה את האצבע, היה דם בכל מקום.
הבעת פניו של הקונה…
זה היה אסון מוחלט.
אז הצלחת למכור?
ברור שהצלחתי למכור.
תשמע, אני יושב כאן ומקשיב לך,
ועולות לי בראש שלוש מחשבות.
ראשית, "אלוהים, השיער שלו מעולה."
שנית, "אני רואה שלט של וויוורק."
זה המיקום השני שלכם, נכון?
מיקום שני. גאים מאוד. מיקום שני.
אני כאילו מרגיש שאתה פונה למשקיעים אפשריים כאן.
ומה הדבר השלישי?
"לא קר לו ברגליים?"
לא, ברצינות, המיקום שבחרת
ניצב מול אחד מבתי ההשקעות הגדולים בעולם.
עליתי על משהו?
העיקר אינו מה שאתה רואה, אלא מי שרואה אותך.
אז כמה מיקומים וויוורק מקווה לפתוח בניו יורק?
מי שוכר הכי הרבה מטר רבוע בניו יורק כרגע?
אני חשוב שג'יי-פי מורגן.
תגיד שלום, מר דיימון.
מר דיימון, נעקוף אתכם בתוך שלוש שנים. שלוש שנים.
לא, בלי לזלזל.
אבל אני רציני לגמרי.
עתיד העבודה הוא שונה.
יש דור חדש שם בחוץ והוא גדול. אתם מבינים?
הם לא חושבים כמו ההורים שלהם, הם לא מתלבשים כמו ההורים שלהם,
הם לא עובדים כמו ההורים שלהם.
למה שירצו את המשרדים של ההורים שלהם?
נכון?
צעירים רוצים שהמקום יהיה כיפי, מרגש, מלא השראה.
ולמזלנו,
בעלי הבית שלנו תמיד, בכל מיקום,
היו שותפים לחזון שלנו מיד.
וויוורק היא לא סתם חברה.
זו תנועה.
זה מיליונים על גבי מיליונים של אנשים שאומרים,
"אני לא רוצה סתם להתפרנס."
הם רוצים ליצור חיים.
טוב, אני רוצה להיות אתה בגלגול הבא שלי.
סקוט.
גבירותיי ורבותיי, אדם נוימן.
תודה.
לא הבנתי מילה ממה שאמרת,
אבל אני מצטער שלא אמרתי את זה לפניך.
אראה בזה מחמאה. - בבקשה.
תודה. - אדם.
ברוס דנליווי, בנצ'מארק קפיטל.
ברוס.
אני רוצה סיור.
בשמחה.
יש כאלה שפשוט יש להם את זה.
הוא כוכב.
תרגום: אסף ראביד