Má někdo nějaké otázky?
Rozloučit se s ním je v plánu už dlouho.
- Je to blázen. - Naprostý.
- Je to ponižující. - Tak to prostě je.
STŘEDA 18. ZÁŘÍ 2019
Pojďte.
Můžeme hlasovat.
Schvalujeme Tomův návrh?
- Schvaluji. - Podpoří to někdo?
- Já. - Řádně navrženo a podpořeno.
Všichni, kdo jste pro, řekněte „ano“.
Ano.
Je někdo proti?
Návrh je přijat.
Zavolejte mu do kanceláře a přiveďte ho sem.
Kancelář Adama Neumanna. Má schůzi, zavolám ho.
- Nebere mobil. - Ať tam jde Esther.
Ano, chápu, je to urgentní.
Ano. Děkuji.
Ale zemi neopustil, ne?
Prý brzo přijde.
Děkuji.
Běž k němu domů.
To dělá třetí asistentka, Esther. Já jako třetí dělala i divnější věci.
Chápete, co je za problém.
RENOVACE KUCHYNÍ
- Jo, chápu. - Fajn. Tři před váma to nepochopili.
Jde o feng-šuej. Je to prostě špatně.
Naprosto.
Když sem vejdete, máte pocit jakože… Je to na klaustrofobii.
- Jasně. - Chci jít do výšky, zvednout to.
Ať se tady dá konečně dýchat.
To mě napadlo hned, když jsem sem vešel. Otevřít to.
To tomu chybí, prostě…
Vstávat a makat.
Jo!
- Rozkoukejte se, změřte si to a tak. - Jo.
Ano, lásko.
- Sejdeme se v autě. - A jsi připravený?
- No jistě. Kupředu! - Dobře.
Lásko, nemáš košili.
Donese mi tady někdo košili?
Mám ho.
- Chrisi. - Pane Neumanne.
Kdo že jste?
- Esther, asistentka. - Esther.
- Mám na telefonu Phila. - Ne, ten mi na kocovinu nepomáhá.
Prý to je urgentní.
Jako vždycky.
- Pane Neumanne, prosím. - Chrisi.
- Vezmete si to? Vezm… - Ne.
Zesil to, Chrisi!
GALAKTICKÉ ÚSTŘEDÍ
Tak jo.
Tak. Dobré ráno!
- Dobré odpoledne. - Dobré ráno!
- Rád vás vidím. - Vybitej.
Adame, rada svolala mimořádnou schůzi.
Skvělý. Ještě tenhle.
Zašla bys do Bonberi Martu pro salát s wakame, dokud ho mají?
- Proč jsi mi nezavolal? - Adame.
Vyšel ten článek.
Zničí Neumann WeWork?
Kurva!
MUSÍŠ MAKAT
Seber se, vole!
Máš otevřeno.
Rivko, rada překazí IPO.
Dali jsme do toho akcie v hodnotě 380 milionů dolarů.
Našich 380 milionů, Rivko.
- Koukni. - Našich 380 milionů.
Podívej se na mě.
Strach je volba.
Vstup už máte vyřízený. Aha.
Tak.
Jsi supernova.
Super.
Dneska uděláme velký obchod, mrňousi.
Velký obchod.
- Díky. Máte natrénováno? - Není zač.
- Je připraven? Zná text? - Jo.
- Fajn.
Tady Neumann z Krawlers.
O DVANÁCT LET DŘÍVE
Máme něco, co vám dnes změní život.
Body s nákoleníky pro mimina.
Mimino. Pojď za mnou, mimino.
- Pojď za mnou, mimino. - To není…
- Chápejte, předtím to dělal. - Pane.
- Chvilku. - Pane.
Bude váš podnik růst?
Rozdíl mezi dobrým a skvělým nápadem je možnost růstu.
Tohle je příležitost, jak dobýt módní průmysl.
Vaše konkurence bude jako na jehlách.
Předvede vám to moje sestra Adi.
Skládací podpatek pro zaneprázdněné ženy.
Nikdy by se totiž neměl obětovat styl na úkor pohodlí. Nemám pravdu?
- Plaz se, mimino. Ke mně. - Pane.
Vidíte? Už to dělá.
Sledujte kolena.
KOMUNITNÍ BYDLENÍ
Máme několik barev.
Od tmavě červené po lila.
Máme hnědošedé, třešňové,
hnědé, tmavě hnědé…
Nechtěl jsem to udělat, Nicholasi, ale my to potřebujeme prodat.
Máme od černých po žlutozelené…
Do prdele!
Nicholasi, ty můj malý kamaráde. Prosím tě, měli jsme dohodu.
- To je… - …ten nejpomalejší výtah na Manhattanu.
Možná i na celým světě.
Jasně.
Páteční večírek?
- No jo. - Jo.
- Thajský jídlo? - Čínský.
- Čínský! - Jo.
Heleďte… nechcete zajít na drink?
No, byl jsem si pro jídlo, takže…
Tak ho vezměte s sebou, to nevadí.
Zasmraďte mi byt, mám to rád.
Mám jít na drink k vám do bytu, jo?
Je na tom něco divnýho?
Jsme přece sousedi.
Ale jsme v New Yorku, je to trochu divný.
Já nejsem z New Yorku, ale z Izraele a tam to vůbec divný není.
Tam se lidi navštěvují pořád.
Sousedi tam jsou nejlepší kamarádi.
Poslyšte, za chvíli přijde má sestra.
Bydlíme spolu. Je to topmodelka, mimochodem.
Rádi bychom společnost, tak jestli se chcete stavit a dát si pití, tak klidně.
No tak možná jedno rychlý pivo.
…vyhýbal pohledu,
tak se sestrou soutěžíme, kdo se za měsíc setká s víc sousedy.
Víte, kdo vyhrává?
Kde vaše sestra je?
Přijde co nevidět.
Sakra. Myslel jsem, že tu mám šest piv.
Já mam v lednici Heineken. Skočím tam.
Skvělý. Paráda.
Paráda, skvělý.
Dáte si k tomu sójovku?
- Jo, proč ne? - Tak ji vezměte taky.
Další je Adam Neumann.
Představte si tohle.
BARUCHOVA UNIVERZITA
Jste čerstvými absolventy. Máte diplom z Baruchovy.
Máte první zaměstnání. A kolik si vyděláte?
Počáteční plat absolventa vysoké školy v New Yorku je 41 000 dolarů.
Po zdanění je to 29 000 dolarů.
Kde tedy budeme bydlet?
Průměrný roční nájem garsonky v centru
je 38 000 dolarů.
Takže garsonka nic.
Studio: 32 000 dolarů.
Takže Manhattan nic.
Můžete dojíždět vlakem z Hobokenu.
Nebo trajektem ze Staten Islandu.
Teď si představte, že můžete bydlet v centru
v moderní budově se všemi vymoženostmi,
a to za zlomek ceny.
Mluvím tu o komunitním bydlení.
Sdílené prostory, sdílené náklady, sdílené zážitky, sdílené vzpomínky…
…sdílený život.
Představuji vám komunitní bydlení.
Prosím.
To vy jste rizikoví investoři, tak do toho.
Zní to jako koleje.
Ano, přesně tak. Děkuji.
Chodím na vysokou, abych dostala práci,
abych vydělávala peníze, abych na koleji bydlet nemusela.
Jo, a kdo bude čistit záchody?
Vy a všichni ostatní.
Je to váš záchod.
Takže je to horší než koleje.
Jsem trochu starší než vy,
takže vám prozradím malé tajemství.
Zbytek svého života strávíte tím,
že se budete snažit mít to, co teď.
Všechny ty domy v Hamptons, výlety do Vegas a rozlučky se svobodou
existují jen proto, abyste zažívali to, co teď. V tuto chvíli.
Za tímto pocitem si půjdete celý život.
Můžete tedy do toho vstoupit teď, když má firma hodnotu pět milionů,
nebo později, kdy do toho půjdou všichni, při hodnotě 100 milionů.
Děkuji, ale vám jsem to neříkal.
Pane Silvestro.
Nechci tady dostat áčko za přednášku o podnikání.
Bez urážky. Chci tu sehnat investora.
Do začínajících společností v oblasti realit jste investoval přes 300 milionů.
A ať je vaším největším úspěchem cokoliv, tohle bude desetkrát lepší.
Prodávejte svoje sebevědomí. Do toho bych investoval.
Tohle ale pro mě není.
Jsem s nimi zajedno. Záchody čistit nechci.
Nadhodím další dvě věci.
Krawlers. Body s nákoleníky pro mimina.
Bolí je to, ale nemůžou vám to říct.
A dámská obuv se skládacím podpatkem,
která dobude módní průmysl.
Jsem sériový podnikatel.
Potřebuji jen kancelář a počáteční kapitál.
Co vy na to?
Myslím, že budete buď miliardář,
nebo půjdete sedět.
Díky za váš čas.
Takže. Další…
Adame. Ahoj.
Sice nemám pět milionů,
ale seženu ti levnou kancelář.
V mé budově.
- V Brooklynu. - V Brooklynu?
Jordan Parnass.
Jordan.
Jordan Parnass. Rád tě zase vidím, brácho.
- I já tebe. - Rád tě vidím.
Jsem Miguel.
V Jordan Parnass pracuju.
- Děláme American Apparel. - American Apparel. Krásný oblečení.
- Jo. - Mám rád ty vaše topy.
Dělám v architektonické firmě, co obchody American Apparel navrhuje.
- V architektonické firmě. - Jo.
Takže neděláš pro American Apparel.
Ne, my dva už se přece známe.
Přes moji přítelkyni, kterou jsi balil na té party.
- Co? - Lisu.
Kupoval jsem panáky, pamatuješ?
- Kupoval jsem… - Panáky.
- Panáky! - Panáky!
Jeden, druhej, třetí, čtvrtej.
A do páté nohy!
- Miguel… - McKelvey.
- No jo, Miguel McKelvey. - No jasně.
- Jo. - No tak.
- Jasně že si tě pamatuju. - Jo.
Co teda ta kancelář?
Můžu ti ji ukázat.
Dobře, tak pojďme.
- Panáky! Jo. - Panáky! Jo, byl jsem tam.
- Počkat. Máš pět matek? - Jo.
To tě kojilo plno ženských. Není divu, že jsi tak vysokej.
Byl to ženský kolektiv. Bez chlapů.
Vyrůstal jsem v komuně.
- Počkat, v komuně, jo? - Jo.
Já v kibucu.
Jsme takový spřízněný duše.
- Ty jo. - Super.
To je ono.
Jo!
Ty jo. Tady to začíná.
- Jo no. - Už budu zticha.
Chceš ji teda vidět?
Co?
Larry a Sergej založili Google v garáži.
Bezos začal ve Starbucksu.
Budeš první miliardář, co začne ve skladu.
Bude to super příběh.
Nechci být miliardář. Chci být bilionář.
Jakej že je nájem?
Je to 750 měsíčně.
- Zvládneš to? - Nějak to udělám.
PARTY NA STŘEŠE! SOBOTA VEČER – DJ + MODELKY
VŠE ZAJISTÍME (CHLAST SI DONESTE) (VSTUP 20 DOLARŮ)
- Bavte se. Díky, že jste přišli. - Měl bys organizovat večírky.
Nejsem organizátor večírků, ale sériovej podnikatel.
Vždyť to víš. Dělám to, abych zaplatil nájem kanclu.
- Pardon. - Díky, že jste přišli. Bavte se.
S dovolením, snažím se odejít.
S dovolením.
Ne, peníze nevracíme.
- To nevadí. - Nic.
Kupte si tričko.
- Tričko? - Jo.
To je oblíbený síťovaný tričko mé sestry. Znáte to?
- Známe se. - Znáte to?
- Jo. - Viděla jste někdy páva naživo?
- Viděla? - Ne.
Dnes se tu totiž předvádím jako nějakej páv.
Aha. Ale pávi nemají bradavky.
Jasně že mají bradavky. Všechno má bradavky!
Hej, kdo to je?
To nevím.
Pozvu ji na rande.
Hej.
Šalom.
Jak se vlastně jmenujete?
Mám to říct cizímu člověku, co má na sobě síť a sledoval mě do výtahu?
- To neudělám. - Já jsem Adam.
Adam Neumann. Tuhle party pořádám já.
Vidíte? Už tak cizí nejsem.
Ale tu síť pořád máte.
No a kdybych ji na sobě neměl, šla byste se mnou na rande?
Nerandím. Díky.
A jíte?
- Zajdeme na večeři? - Nashle.
Řeknete mi, proč nerandíte.
Počkejte, kdo vás na tu party přivedl?
Ruce před sebe a jdeme zpátky do židle. Utkatásana.
Ruce dolů na kostky. Kdo chce, může narovnat stojnou nohu.
Výdech.
IZRAELSKÉ NÁMOŘNICTVO
A nahoru.
Teď sukhásana, turecký sed.
Ruce k srdci.
Namasté.
L’chaim.
Potlesk pro paní cvičitelku.
No tak. Šup.
- Skvělá hodina. - Díky.
- Skvělá hodina, fakt že jo. - Díky moc.
Jak to ladně ladilo… Bylo to vyladěný.
- Milý, díky. - Jo. Ještě mi běhá mráz po zádech.
Normálně chodím… na kurzy pokročilých,
ale říkal jsem si, že se zajdu podívat, jak to zvládají začátečníci.
- Fakt, jo? - Jo.
- Kdo vás vedl? - Všichni ti nejlepší guruové.
- Všichni, jo? To je něco. - Jo.
Teď ale žádného gurua nemám.
Hledám nového.
Tak to máte smůlu, já totiž nejsem guru, ale jogínka.
Joganínka?
To jsem neřekla.
No, nechcete mi to vysvětlit někde u jídla?
Nechcete si to vygooglit?
Budu mít práci s googlováním natrženýho rozkroku.
No, moc vám děkuji, že jste přišel na hodinu.
Peníze můžete hodit do mísy na dary.
Namasté.
Dobrý den.
Ale, ale, ale.
Vy tu taky nakupujete? To je ale malý město.
Vy nakupujete 70 bloků od domu?
Ty kuličky bez masa jsou… Jsou vynikající.
Ale přišel jste si pro jeden banán.
Mám rád čerstvé potraviny.
Děkuji.
Bude to 2,49.
Za jeden banán?
Nechcete vědět, jestli to za těch 2,49 stálo?
No, stálo to za to sem kvůli tomu jít?
Když půjdeme na rande, tak určitě.
Jeden drink.
- Drinky miluju. - Jeden drink.
Drink miluju.
- Nepokaz to. - Proč bych to kazil?
- Pokazil jsem to. - Dva týdny mě naháníš
- a přijdeš o 45 minut pozdě. - Já vím.
Máš pravdu. Omlouvám se.
Prosím, vysvětlím ti to.
Uzavřel jsem jeden obchod. Obrovskej obchod.
Nevím, jestli to víš, ale jsem sériovej podnikatel.
Jo, říkals to na té party všem.
- Co si dáte k pití, pane? - Dám si to, co ona.
Uděláme to takhle:
Dopiju to víno za 22 dolarů a pak odejdu.
Jestli chceš odejít, budeš potřebovat energii.
Navrhuju… si dát něco malýho.
Předkrmy vypadají ještě líp než hlavní chody.
Jsem zapřisáhlá veganka.
To si nedáš ani taquito?
Ne, to nejde. Píšu sloupek na wellness blog své sestřenice Gwyneth.
Počkat, Gwyneth? Jakože… Paltrow?
Je to člověk jako každej jinej.
Moc krásnej člověk.
Už jsem skoro dopila.
Tak bychom si měli objednat.
Ale říkám dopředu, že hrozně dbám na zdraví.
Do svýho těla nedávám nic nečistýho.
Moje tělo, můj chrám.
Nesmysl.
- Nesmysl? - Nesmysl.
Ty, můj kamaráde, jsi hroznej pozér.
Každý slovo, co z tebe dneska vypadlo, je lež.
Potíš se, protožes sem přijel na kole. Máš od toho pomačkaný kalhoty.
Na zdraví nedbáš, kouříš jednu za druhou. Máš žlutý prsty a smrdíš kouřem.
Chceš předkrm, protože nemáš prachy.
A nejdeš pozdě, protože jsi uzavřel obrovskej obchod,
ale protože seš debil.
A co ty?
Jak co já?
Co ty? Cvičitelka jógy?
Bude svět rozzářenější a sluníčkovější,
když hromadě znuděných hospodyněk ukážeš, jak si mají čichat k zadku?
Tomu říkám pozérství.
Viděl jsem, kolik sis vydělala peněz.
Tu hromadu bankovek.
Mluvíš o míse na dary?
- Jo, „mísa na dary“. - To si bere jogín.
Jsem v zácviku, mám jeden dolar za studenta.
Jako striptérka.
Zajdu pro účet.
Tvoje firmy nikdy neuspějí.
A ty tímhle způsobem osvícení nenajdeš.
Já aspoň v něco věřím.
- Co tím jako myslíš? - Oblečení pro mimina? Vážně?
- Víš něco o miminech? - Víš, čeho je plno? Mimin.
- Víš, co potřebují? Oblečení. - Proč tě to zajímá?
Nevypadneme odtud?
Děláš si ze mě prdel?
- Chybně jsem si to vyložil. - Bože.
Ne, počkej.
Zapomněl jsem si peněženku.
Lokty k žebrům, klesáme a vydechujeme. Čtyři, tři…
Adame?
Co děláš?
Omlouvám se za přerušení. Odpočívejte v poloze dítěte.
- Tady být nemůžeš. - Mám schůzku.
- Bože. - Mě neošálíte, pane joganíne.
- Co děláš? - Mě teda neošálíte.
- Rebekah, je nějaký problém? - Ano, ten, že jsem vás prokoukl.
- Prokoukl. - Bože.
Za všemi těmi namasté, vonnými tyčinkami a sochami Buddhy jste jenom pozér.
Mě ale neoklamete.
Koukal jsem na váš web. Osm kurzů denně, trička a předražená svěcená voda.
Hezky vyděláváte.
On hezky vydělává.
A tak hezky vyděláváte proto,
že instruktory nazýváte studenty a platíte je jako stážisty.
Stane se následující:
Místo abyste Rebekah dával jeden dolar za studenta,
tak si dary nechá ona a dá vám jeden dolar za studenta. Jasný?
Ty by sis ale neměla vůbec…
Nebo ji dám do vlastního studia
a přetáhneme vám všechny studenty.
Přijdou, protože jim zaplatíme.
A protože sem vaši zákazníci nechodí kvůli vám, ale kvůli ní,
tak vám vezmeme i ty vaše zákazníky.
To ona tu září, ne vy.
Jsem podnikatel.
Do něčeho se plést je můj úděl.
Díky za ten drink.
Po vysoké jsem odešla do LA a chtěla hrát.
Leccos jsem se tam dozvěděla o sobě a o světě.
A to je konec.
Co ses dozvěděla?
Jak vyhrát život.
Jak vyhrát život?
- Jo, já vím… - To mi řekni.
- Prozraď mi to tajemství. - To bys nepochopil.
- Nepochopil? - Ne, nepochopil.
Ale já to pochopím.
- Ne, to… - Ale jo.
- Řekni mi to. - Nech toho.
- Už dost. - Jak vyhrát život?
- Nech toho!
Jak vyhrát?
V čem to vězí? Potřebuju to vědět.
Na tom našem rande…
…jsi řekla…
…že mi to podnikání nevyjde.
Myslela jsi to vážně?
Jo.
Asi je to kvůli tomu…
…že ti na tom, co prodáváš, nezáleží.
Za tvým výtvorem není žádnej záměr.
Co je pro tebe důležitý?
Na čem ti záleží?
Musíš mít rád i něco jinýho než peníze.
To je jasný.
Kdys byl nejspokojenější?
To je jednoduchý, když jsem byl malej.
V kibucu.
- Tys vyrostl v kibucu? - Jo.
To ještě existuje?
- Jaký to bylo? - Ještě to existuje.
Bylo to jako letní tábor v Americe.
Bylo to dokonalý.
Založ podnikání na tom pocitu.
Dělej to, co miluješ.
Tím vyhraješ život.
Vezmeš si mě?
Ne.
Zatím ne.
Mě Díkůvzdání nezajímá.
Prostě pracujte, vy nuly. Ten obchod otevřete.
Nejde o Díkůvzdání, ale o dodavatele.
Když není materiál…
- Ahoj. - Ahoj.
Čeká nás nevytíženější…
- Mám přijít později? - Ne.
Otevřete ho, je mi jedno, jak to uděláte…
Jak je?
…zvedněte prdel a udělejte to. Je to váš harmonogram.
Rozumím, děláme na tom. Pošlu vám nejnovější harmonogram…
Nezaložíme spolu podnik?
- To je na otevíračku v lednu. - Jasně.
A nechceš vědět, o co jde?
To jo, no jasně.
Jde o sdílené kanceláře.
To je to, co jsem navrhoval v tom komunitním bydlení,
akorát že se to týká práce.
- Super. - Líbí?
- Je to super. - Jo?
Proč chceš mě?
Potřebuju architekta zadarmo.
Co jako? Slyšel jste mě, do prdele?
- Jdu do toho. - Migueli, ty kreténe, posloucháš mě?
- Ztumil ses? - Domluvím schůzku.
Zapni si to, nebo tě…
- Jo, já vím. Naprosto to chápu. - Chápeš to, jo?
Poslouchals mě vůbec?
Poslouchal jsem celou dobu.
Je to počátek nové doby.
Doba zakázkové ekonomiky a samostatných podnikatelů.
Doba, ve které každý z nás vlastní nějaký podnik,
jímž jsme my sami.
- Jak to říká Jay-Z… - Já vím, co znamená sdílená kancelář.
Tak taky víte, že to je přinejmenším nápad za miliardy dolarů.
Za miliardy, jo?
- Miliardy. - Miliardy.
- Možná i víc. - Klidně.
Sotva dokážete pokrýt nájem a chcete po mně celé patro?
Koukněte, máte rozjetý fakt hloupý nápad na firmu s dětským oblečením.
Hloupý? Mimin je plno. Krize na to nebudou mít vliv.
O realitách nevíte nic.
Vystudoval jsem architekturu.
Vystudoval architekturu.
Víte co, Randalle? To vy o realitách nic nevíte.
A víte, jak to vím?
Protože jinak byste tu neměl prázdno, Randalle.
- Dobře, mějte se. - Ne.
- Zítra přineseme návrh. - Ne.
- Přineseme vám ho. - Prosím, nenoste mi to.
- Slibuju… Ne. - Je to návrh.
- Je to nějakých 17 stran, že? - Jo.
Většina jsou obrázky.
- Nenoste mi to, prosím. - Ne.
Není co ztratit. Můžete přijít jedině o příležitost za miliardy dolarů.
- Tak zítra. - Dobře, už jděte.
- Potřebujeme obchodní plán. - Jo, řekls mu, že to doneseme zítra.
Bezesnou noc zažil každý úspěšný podnik.
Dobře, tak nakoupíme jídlo, pití…
Ne. Ne my. Ty.
Umím prodávat, a jemu jsem to prodal.
Teď je to na tobě. A ať to má 17 stran.
- Sedmnáct. - Ale není jistý, že to vyjde.
Ale je, akorát to ještě neví.
Do pí…
Jdeme! Přijdeme pozdě.
- No tak. - Dobře. Pět minut!
Super.
- Jsi zpocenej jak prase. - Já vím.
Randalle, jak jsme slíbili, jeden sedmnáctistránkový návrh.
Tady to je. Greendesk.
Greendesk.
Takže, Greendesk je pro ekologicky uvědomělou klientelu.
Jde o místo pro práci.
NOVÝ PRACOVNÍ PROSTOR
Pro firmy, které smýšlí ekologicky.
- Pro aktivisty. - Pro aktivisty.
- Budoucnost je priorita. - Jo.
Sdílení planety.
Nerad to přiznávám,
ale vypadá to dost dobře.
Ale když vezmu v potaz, že se to musí postavit, že to budou krátkodobé nájmy
a že nájemci budou vlastně cizí lidé…
Je to na mě moc riskantní.
Ne, nechte si to.
Máme kopii pro každého případného investora.
Je to vaše. Je to suvenýr.
Děkujeme za váš čas.
- Tak jdeme. - Počkejte.
S kterými investory jednáte?
Koho tam máme dál?
- Arker, že? - Arker.
Byl tam Arker a pak Two Trees.
Kupředu.
Zadržte.
Ještě se na to kouknu.
Na straně šest…
- Tak co? - Skvělá energie.
Skvělá energie.
S prohlídkami začneme zítra, jo?
- Prohlídky? - Prohlídky.
Potřebujeme stoly.
Migueli, neprodáváme stoly.
Prodáváme zážitek.
- My? - Životní styl.
- Komunitu. - Jo.
Dobře, shodneme se aspoň na tom, že by tomu stoly pomohly?
Ne, neshodneme.
Ale…
Buňka na dva stoly má vlastně
- tak 200 na 150, že? - Jo, 200 na 150.
Pomoz mi. Lehni si.
- Na zem? - Jo, lehni si.
No tak, lehni si. Tady.
Hlavou… Jo, super.
I ty, Rivko. Uděláš to pro mě?
- To jako fakt? Je tam špína. - Jo. Prosím.
Není to tak hrozný.
- Vedle té jeho velké hlavy. - Taky nechápu. Je tu špína.
Vedle té krásné, velké hlavy.
- Takhle sis to představoval? - Jo, super.
Skvělý. Tak.
Takže, buňka na dva stoly je Miguel krát Rivka.
Ve 20. letech to byla továrna na čokoládu.
Když se zhluboka nadechnete, můžete ještě pořád ucítit kakao.
- Páska označuje stoly? - Přesně tak.
Jo.
Co to bude za stoly?
Migueli?
Zajdu pro katalog.
Jo.
Tamhle to mám nejraději.
Tam dáme arkádový automat.
Tamhle bude bar. Vše bude zdarma.
Přes den tam bude kombucha a každý večer happy hour.
Jo.
Nevím, no.
Poslouchejte…
Jestli hledáte kancl, kam nebudete chtít chodit,
tak to není pro vás… chápete mě?
Jen jsem upřímný.
Chci, abyste se z buňky o dvou stolech rozrostli na celé patro.
Chci, abyste tu potkal svoji ženu.
Abyste tu při beer pongu našel obchodního partnera
a ztřískal se tak, že další den přijdete až v poledne.
Abyste si přečetl článek v našem zpravodaji a dostal nápad,
co vám změní život.
- Jo. - Abyste zhmotnil své sny,
abyste se našel.
A chci, abyste se nebál neúspěchu.
To je důležitý.
To nejdůležitější.
Můžu vám dát kauci?
No jasně.
Migueli, zajdi pro smlouvu.
Bez másla, bez sýru… Nic takového, ano?
Jistě. Něco k pití?
…a to je vše.
- Skvělé. - Díky.
Něco pro vás, pane?
Adame, jsi v pohodě?
Chvilku vydrž, prosím.
Chviličku.
- V pohodě? Kam jdeš? - Jo.
Pardon, dáte nám chvilku? Díky.
Po krizi přišly krátké prodeje, krachy firem…
Můj nápad funguje.
Tedy taková jeho varianta.
Byl jste v porotě té podnikatelské soutěže na Baruchově.
- No jo. - Adam Neumann.
Pardon, už je to dávno.
No, udělal jste chybu, že jste neinvestoval.
Velkou. Založil jsem jednu firmu,
a očekávaný výnos v prvním roce je 200 000.
- Pane jo. - Jo.
- Říkal jste 200 000? - Jo, 200 000.
- Gratuluju. - Jo, 200 000.
Pěkně. To si vydělá moje sekretářka.
Chybí vám pár nul.
Rád jsem vás viděl, Adame.
Dobrou chuť.
Ahoj.
Mohli bychom odejít?
- Vážně? - Jo, pojď. Prosím.
- Tak jo. - Tak jo.
Co se tam stalo?
- Neměl jsem tam chodit. - Proč? Kdo to byl?
- To je fuk. - Adame, podívej se na mě, prosím.
Dokázal jsem úplný hovno.
To je pravda.
Nedokázal jsi nic
v porovnání s tím, co dokážeš.
Já to vím. Máš na víc než na Greendesk.
Ale musíš jim to ukázat.
Jinak tě respektovat nebudou.
Zařiď, aby to viděli.
Aby viděli co?
Aby viděli co, Rivko?
Že jsi supernova.
Rivko.
Začíná ti to jít.
PROSTORY NA PRODEJ
Grand Street 154.
Jeden blok od Broadway a je to blízko na farmářské trhy.
- Jsou tam mraky restaurací. - Mraky.
- Je to dokonalý. - Vy mluvíte o Manhattanu?
Mám skvělou budovu na Plymouth Street 195. Manhattan ne.
Migueli, mám pravdu?
Nemluvím jen o Manhattanu.
Ale taky o LA, Londýnu, Paříži a Dubaji.
Tak prr. Koukněte, v určitou chvíli
se sám sebe musíte zeptat, jestli už to není moc.
Tak nás kupte.
Aha.
Nepřemlouvals ho, aby nás pustil na Manhattan.
No, ale kdyby souhlasil…
Ale věděls, že to neudělá.
Migueli, v minulé práci sis vydělával tak 15 dolarů na hodinu?
Osmnáct.
Právě jsme vydělali 500 000 za 20 minut.
Gratuluju.
Dokázali jsme, že ten koncept funguje.
Teď už není možný, aby nás někdo odmítl.
Na zdraví.
- Ne. - Ne.
- No, víte…
- Ne. - Nikdy.
Ne.
Ne? To je všechno? Jenom „ne“?
Koukněte, pánové, pořád se ještě hrabeme z té hypoteční krize.
Chceme movité nájemníky.
Máte bonitu jak kluci z vysoké školy.
Já vám nic nepronajmu a myslím,
že ani nikdo jiný.
Vraťte se zpátky do Dumba.
Tam ten trh znáte.
Dohodli jsme se, že si nebudeme konkurovat.
My zpátky do Brooklynu nemůžeme.
No, to nebylo moc chytré, že?
- Ne. - Je mi líto,
- vaši schůzku tu nevidím. - Bridget… Jo.
Poslal jsem ten e-mail ve čtvrtek.
A jakže se jmenujete?
- Adam Neumann. - Dobře. Adam Neumann.
Sháníme prestižní místo na Manhattanu a…
Je mi líto. Teď si schůzku domluvit nejde.
Mám zavolat jindy?
Víme o vás, když tak vám zavoláme my.
Dobře, děkuji. Poslední dotaz.
Opakuji, žádné schůzky.
- Můžu přijít zítra rovnou do kanceláře. - Zítra to nejde.
- Posl… - Na shledanou.
To je ale den.
Ach jo, lidi.
Jak ses měla ty?
V pohodě.
V pohodě, jo?
Jo, v pohodě.
V pohodě, nebo docela v pohodě?
Docela v pohodě?
V pohodě.
No tak.
Promiň, je to hloupost.
Akorát že…
Ve studiu jsem se dřív cítila fakt dobře,
ale pokaždý, když tam teď vejdu, cítím ten odér instantní polívky.
Stejně to není pořádnej joganíni.
Cítím ten závan soli,
utrpení zvířat a to pokrytectví a všechny ty nesmysly.
- No tak. - Viděla jsem se v tom.
Říkala jsem si, že to je moje. Ty to svoje máš.
Ty to máš srovnaný.
- Ale ne. - Nemůžu…
Nemůžu být zase nula.
Nikdy nebudeš nula.
Rivko.
Nechtěl jsem ti to říkat, ale jednou jsem ho viděl, jak si dává kuře.
Máš na víc.
Jsi vůdčí osobnost.
Jsi učitelka. Jsi umělkyně.
Máš fenomenální talent.
V životě je toho ještě tolik co objevit.
Je to dlouhá cesta. A ty na to přijdeš.
To si fakt myslíš?
Ne.
Věřím tomu.
Klekni na zem.
- Na zem? - Jo.
Dobře. Klekám si na zem.
Ale, ale.
Na jedno koleno.
Na jedno koleno, jo?
Ano.
Ano?
Ano.
Ano?
- Ano. - Ne.
- Ano. - Jdeme do toho.
Ano!
Promluvila jsem ti do duše.
Takhle tomu ty říkáš, jo?
Je to tak. A funguje to.
Ne. Jo?
Zavři oči.
- Mám je zavřený. - Dobře.
Když světu vyšleš pozitivní myšlenky,
vesmír ti otevře dveře.
Opovaž se. Ne.
Soustřeď se na svoji duševní energii.
Na vyzařování vibrací.
Tak co, cítíš to?
- Cítím. - Fakt?
Jo.
Dobře.
Adame.
- To volá vesmír. - Co?
A sakra.
Jevgenij Risakov.
Mám schůzku s Jevgenijem Risakovem.
Ty čarodějko jedna.
Musím to říct Miguelovi.
To jsi zařídil ty, já ne.
Já ti nevím.
Něco tu nehraje, ale líbí se mi to.
To není špatný.
Měl sis vzít kravatu.
Vždyť mám výstřih.
Ne, je to příživník.
Je z rodiny příživníků.
Prvně ty parkovací místa.
A teď chce peníze na vzduchotechniku?
To dáš.
Zajdi do elektra a kup mu větrák.
Mám tady nějaký komedianty.
Pánové…
…mám deset minut.
Dobře, tak…
Naši společnost odlišuje to, že u nás jde nejen o sdílené kanceláře,
ale o životní styl.
Díky, Ambiene v lidské podobě.
Víte co? Tenhle prostor nám vlastně nevyhovuje.
Nevyhovuje.
Ale děkujeme vám. Díky.
- Migueli, jdeme. - Ne?
Ne. Ale díky za váš čas.
Moc děkujeme, vážíme si toho a…
Proč?
No…
Okna jsou na sever a na východ s výhledem do budov.
Jsou tu plastová okna, podlaha je v otřesném stavu.
Je to tu jak po válce.
Je potřeba vylít podlahu.
- Že? Vylít. - Jo.
Je to katastrofa.
V březnu to tu určitě vypadá jako v betonové rakvi, že?
Od září do března.
A je tady tolik azbestu,
že se Miguelovi udělá nádor, ještě než odejde.
Ne. Je to přinejlepším… Souhlasíš?
Je to přinejlepším nudné a funkční.
Já myslel, že právě o to jde.
Ne, je to naopak.
Chceme to dělat jinak.
Chceme založit komunitu.
Životní styl.
Bez urážky, ale nikdo tady nebude chodit
v tričku s nápisem „Risakov a spol.“.
- Díky nám ale jo. - No tak dobře, vy kecale.
A jak to uděláte?
Povím vám to.
Ale lepší bude,
když vám to ukážu.
Prosím, pojďte se mnou.
Takhle vypadá budoucnost.
Budiž světlo.
Otevřené prostory, kde si lidé můžou povídat, tvořit, jíst a hrát…
…aby vytvářeli společnosti, přátelství, vzpomínky…
…a třeba se i zamilovali.
Jestli si to nedokážete představit, zkuste dát na svůj pocit.
Viděls ty fotky?
Ten barák je hroznej.
Nejde o ten barák.
Jde o toho člověka.
Je to investor.
Potřebujeme ho vůbec?
Sežene nám peníze, a peníze baráky, co nejsou hrozný.
A jak ho plánuješ přesvědčit?
Promluví mu do duše.
Chci být vaším společníkem.
Společníka nehledáme, je mi líto.
Tak ne společník, ale investor.
Kolik byste potřeboval?
Nemůže to být málo.
A nemůže to být nesmyslně moc.
Každý ví, kolik potřebuje.
Chci slyšet kolik.
Ukážeš mi, kolik to je?
To má být vtip?
Nemůžeme přece jít na schůzku s Risakovem a říct,
že naše společnost,
která nemá zaměstnance, žádný obrat, žádné nemovitosti
ani žádný název,
že má hodnotu čtyři a půl milionu dolarů.
Migueli, máme stovky budov. Akorát je ještě nemáme.
A ohodnocení je jen suma, kterou je ochotný někdo zaplatit.
Nejde o peníze, ale o hodnotu.
Je to o tom, jak vnímáš svoji hodnotu.
Adame, to je šílenost.
Adame, tohle nejde.
Budeme za idioty.
Čtyři a půl milionu dolarů?
- Adame, prosím. - Migueli.
Unikla ti jedna nula.
Čtyřicet pět milionů.
Patnáct milionů a třetinový podíl.
Tolik dát nemůžu.
Co znamená chaj?
Osmnáct.
Osmnáctka je v hebrejštině šťastné číslo.
Bude to znamenat, že mě i moji investici bude čekat dlouhý život.
Dáme tedy na konec 18 centů a jsme dohodnutí.
Patnáct milionů a 18 centů a třetinový podíl.
Řeknu svýmu právníkovi, ať na tom začne dělat.
Ještě jsem se vás nezeptal,
jak se to jmenuje.
Potřebujeme jméno.
Potřebujeme.
- My, jo? - Anglicky to je we.
- We live. - We dream.
We dream.
- We dream. - We wor…
- Adame. - Bruci.
Hádám, že nám nejdete pogratulovat k otevření pobočky WeWorku v Limě.
Je to 1 800 metrů čtverečních přímo v centru San Isidra.
Pronajali jsme 96 procent.
Dost dobrý.
Ne, asi jste tady,
protože vás online předplatné Wall Street Journalu upozornilo
na nový článek o WeWorku,
který místo toho, aby oznámil naše projekce do třetího kvartálu,
které jsou mimochodem výborné, se rozhodl nás zničit.
Máme 425 poboček ve 100 městech po celém světě
a přes 400 000 členů.
Takže ten článek v Journalu mě nenaštval.
Kdepak.
Inspiroval mě.
Naše současné ohodnocení je 47 miliard dolarů…
Některým lidem to přijde absurdní.
A abych řekl pravdu, tak souhlasím.
Má to být jeden bilion.
Zatím jsem ani nezačal realizovat svoji vizi, co by z této společnosti mohlo být.
Mám nulové pochybnosti. Nulové.
Když jste ale svolali mimořádnou schůzi rady,
je zjevné, že někteří z vás ty pochybnosti máte.
Takže vám všem chci říct,
že jestli nechápete, co se snažíme vybudovat, je čas odejít.
Chystáme se vstoupit na bitevní pole, a jestli vás rozhodí jeden článeček,
tak vás po svém boku nechci, rozumíte?
Nepotřebuju vás.
Tak co?
Za dva týdny nás na burze čeká IPO.
- IPO? - IPO.
Vy jste si myslel, že sem jdete bojovat za IPO?
Samozřejmě.
Adame, IPO je naprosto vyloučené.
Jsem výkonný ředitel. Nic takového nepřijímám.
- Adame. - Nepřijímám.
- Navíc… - Adame.
…mám pocit, že mi nevěříte…
Adame.
Rada hlasovala dnes ráno.
Chceme vás vyloučit.
Adame. Jdeme.
Tak co, konec trucování?
Fajn.
Zavolejte právníkům.
Dobře, kterým?
Všem.
PODLE PODCASTU
Překlad titulků: Karel Himmer