Kas nors turi klausimų?
Valdyba jau seniai svarsto apie atsisveikinimą.
- Jis maniakas. - O, dėl… Trenktas.
- Tai žemina. - Čia - skaičiai.
TREČIADIENIS RUGSĖJO 18 D., 2019 М.
Ateikit.
Mes pasiruošę balsuoti.
Ar siūloma balsuoti už Tomo pasiūlymą?
- Pasiūlymas pateiktas. - Kas nors pritaria?
- Taip. - Pateikta ir pritarta.
Visų tų, kurie palaiko pasiūlymą, prašau pasakyti „taip.“
Taip.
Yra prieštaraujančių?
Pasiūlymas priimtas.
Paskambinkite į jo biurą ir pakvieskite jį čia.
Adamo Niumano biuras. Tuoj pat pakviesiu jį iš susirinkimo.
- Jis neatsiliepia. - Siųsk ten Esterą.
Taip, suprantu, kad skubu.
Taip, gerai. Taip. Ačiū.
Jis šalyje, ar ne?
Jo biure sako, kad jis greit bus čia.
Ačiū.
Užeik į butą.
Nes toks trečiosios asistentės darbas, Estera.
Būdama trečiąja dariau daug keistesnių dalykų.
Taigi, suprantat, kokia bėda.
VIRTUVĖS REMONTAS
Taip. Suprantu.
Gerai. Prieš tai buvę trys nesuprato.
Esmė - fengšui. Jis tiesiog… nusimušęs.
Visiškai nusimušęs.
Žinot, įeini į vidų ir tiesiog pajunti klaustrofobiją.
- Žinoma. - Taigi, tiesiog noriu praplėsti erdvę.
Tam, kad galiausiai būtų, kuo kvėpuoti.
Tą pirmiausiai ir pagalvojau atėjęs. Reikia atverti erdvę.
To ir reikia. Tiesiog…
Pabudome ir kelkimės.
Pabudome ir kelkimės!
Taip!
Nesivaržykite apsidairyti. Turbūt reikia išsimatuoti.
- Ir taip toliau. - Gerai.
Taip, brangusis.
- Susitiksime mašinoje. - Gerai. Tu tikrai pasiruošęs?
- Taip, žinoma. Pirmyn! - Gerai.
Brangusis, neužsivilkai marškinių.
Gal kas nors paims man marškinius?
Matau jį.
- Labas rytas, Krisai. - Pone Niumanai.
Ar… Kas jūs?
- Estera. Trečioji jūsų asistentė. - Estera?
Taip. Kalbu telefonu su Filu.
Ne. Filas tik pasunkins man pagirias.
Jis sako, kad skubu.
Filui visada skubu.
- Pone Niumanai, prašau. - Krisai.
- Sveiki, galit pakalbėti? Galit… - Ne.
Pagarsink, Krisai!
„WEWORK“ GALAKTIKOS PAGRINDINĖ BŪSTINĖ
Gerai.
Gerai. Labas rytas!
- Laba diena, Adamai. - Labas rytas!
- Malonu tave matyti. - Išsikrovęs.
Adamai, valdyba sušaukė skubų susitikimą.
Puiku. Po to išvalyk šitą.
REBEKA NIUMAN
Gal galėtum vėliau nueiti į „Bonberi Mart“
ir paimti man Cezario salotų su dumbliais, kol nesibaigė?
- Kodėl man nepaskambinai? - Adamai…
„THE WALL STREET JOURNAL“
…išspausdino straipsnį.
ADAMAS NIUMANAS SUKŪRĖ „WEWORK“ IR GALI JĮ SUNAIKINTI
Šūdas!
„Sukitės sparčiau“
Susiimk, žmogau!
Adamai, tavo durys atviros.
Rivka, valdyba nepatvirtins viešo akcijų siūlymo.
Mes užstatėm savo 380 mln. dolerių vertės akcijas.
380 milijonų, Rivka.
- Pažiūrėk į mane. - 380 milijonų.
Pažiūrėk į mane.
Baimė - tai pasirinkimas.
Sveiki. Galit užeiti. Gerai.
Gerai.
Tu - supernova.
Puiku.
Šiandien sudarysime puikų sandėrį, vyruti.
Sudarysime puikų sandėrį.
- Ačiū. Viską parepetavote? - Nėra už ką.
- Jis pasiruošęs? Moka žodžius? - Mes repetavome.
- Taip. - Gerai.
Sveiki. Adamas Niumanas. „Krawlers“.
PRIEŠ DVYLIKA METŲ
Turime kai ką, kas šiandien pakeis jūsų gyvenimą.
Šliaužtinukai paminkštintais keliais kūdikiams.
PAMINKŠTINTI KELIAI KŪDIKIAMS!!! „KRAWLERS“
Vaikeli. Eikš pas mane, vaikeli.
- Ateik pas mane, vaikeli. Eikš, vaikeli. - Tai…
- Nesuprantu. Prieš tai jis ropojo. - Pone.
- Duokit man minutėlę. - Pone.
Ar jūsų verslas išaugs?
Gerą idėją nuo puikios skiria gebėjimas augti ir prisitaikyti.
Tai gali sugriauti mados pramonę,
tiesiogine prasme parklupdyti jūsų konkurentus.
Mano sesuo Adi dabar pademonstruos.
Sulankstomi kulniukai aktyviai moteriai,
nes niekad neturėtum aukoti stiliaus dėl patogumo. Tiesa?
- Ropok, mažyli. Ropok pas mane. - Pone.
Matot? Jis ropoja.
Stebėkite kelius.
„VERSLUMAS 301“: „KONCEPTUALUS GYVENIMAS“
Turime daug spalvų,
nuo jaučio kraujo iki rausvai violetinės.
Turime rausvai pilką, vyšninę.
Turime rudą, tamsiai rudą…
Nenorėjau, kad šito tektų imtis, bet, Nikolai, mums reikia sandėrio.
Turime nuo juodos iki žalsvai geltonos…
Šūdas!
Nikolai, mano mažasis drauge. Prašau, mes susitarėm.
- Aš… Tai… - Lėčiausias liftas visame Manhatane.
Gal net visame pasaulyje.
Tiesa.
Švęsit penktadienio vakarą?
- Taip, žinot, kaip būna. - Taip.
- Tailandiečių maistas? - Kinų.
- Kinų! - Taip.
Norit išgerti?
Žinot, aš ką tik pasiėmiau maistą, taigi…
Taip, ką gi. Atsineškit ir jį. Man nerūpi.
Prismardinkit mano butą. Dievinu, kai jis smirda.
Norite, kad išgerčiau jūsų bute?
Argi labai keista?
Mes čia kaimynai.
Niujorke, taip, tai truputį keista.
Aš ne iš Niujorko. Aš iš Izraelio.
Ir ten tai visai nekeista.
Tiesą sakant, nuolat vaikštom vieni pas kitus į butus.
Jūsų kaimynai - jūsų geriausi draugai.
Klausykit. Mano sesuo, ji važiuoja namo.
Čia gyvenu aš su ja. Beje, ji - supermodelis.
Bet apsidžiaugtume draugija, jei panorėsit užsukti, išgerti.
Jokio spaudimo.
Gal vieną alaus išlenkčiau.
…vengė akių kontakto.
Todėl pasiūlau sesei pasivaržyti.
Kas susipažins su daugiau kaimynų per mėnesį?
Spėkit, kas laimi.
Kur jūsų sesuo?
Grįš bet kurią akimirką.
Mėšlas. Maniau, kad turiu šešias skardines.
Turiu šaldytuve kelias „Heineken“ skardines. Galiu užbėgti į viršų.
Puiku. Nuostabu.
Puiku, nuostabu.
Norit sojų padažo?
- Taip. Žinoma. - Paimkit ir jo, kai užlipsit.
Kitas - Adamas Niumanas.
Įsivaizduokite.
BARUKO KOLEDŽAS
Ką tik baigėte mokslus. Turite puikaus Baruko koledžo diplomą.
Gavote pirmąjį darbą. Taigi, kiek uždirbate?
Pradinė koledžo absolvento alga Niujorke - 41 000 dolerių.
Sumokėjus mokesčius lieka 29 000 dol.
Tai kur gyvensite?
Vidutinė metinė vieno kambario buto nuoma mieste -
38 000 dolerių.
Taigi, butą pamirškite.
Studija - 32 000 dolerių.
Manhataną pamirškite.
Galit važiuoti traukiniu iš Hobokeno?
O gal keltis keltu iš Staten Ailando?
Dabar įsivaizduokit, kad gyvenate mieste,
moderniame pastate su visais patogumais
už dalelę kainos.
Kalbu apie kolektyvinį gyvenimą.
Dalijatės erdvę, išlaidas, patirtis, prisiminimus…
dalijatės gyvenimus.
Sveikinu prisijungus prie „Konceptualaus gyvenimo“.
„KONCEPTUALUS GYVENIMAS“
Prašau.
Bičiuliai, jūs - investuotojai. Prisijunkit.
Skamba kaip bendrabutis.
Taip, būtent. Labai ačiū.
Mokausi koledže, kad gaučiau darbą
ir užsidirbčiau pinigų, kad nereikėtų gyventi bendrabutyje.
Taip. O kas valys vonios kambarį?
Jūs. Jūs ir kiti gyventojai.
Tai jūsų vonios kambarys. Jis jūsų.
Tai dar blogiau nei bendrabutis.
Aš truputį vyresnis už daugumą jūsų, esančių čia,
todėl išduosiu nedidelę paslaptį.
Visą likusį gyvenimą praleisite
mėgindami susigrąžinti tai, ką turite dabar.
Visi Hamptonsų namai, visos išvykos į Vegasą, visi bernvakariai.
Visa tai tik tam, kad susigrąžintumėt tai. Šią akimirką.
Visą likusį gyvenimą vaikysitės šį jausmą.
Taigi, galite investuoti dabar penkis milijonus
arba vėliau kartu su visais kitais - 100 milijonų.
Labai ačiū, bet kalbėjau ne su jumis.
Pone Silvestro.
Man nereikia aukščiausio pažymio už miesto koledžo verslo kursą.
Neįsižeiskit. Aš ieškau investicijų.
Jūsų firma investavo virš 300 milijonų į nekilnojamojo turto startuolius.
Kad ir kokia buvo jūsų didžiausia sėkmė,
tai pralenks ją dešimteriopai.
Manau, jei galėtumėt pardavinėt savo pasitikėjimą,
į tai investuočiau.
Bet šitas projektas - ne man.
Pritariu jūsų klasiokams. Nenoriu šveisti komunalinio vonios kambario.
Trumpai pristatysiu jums dar du.
„Krawlers“. Šliaužtinukai paminkštintais keliais kūdikiams.
Vien dėl to, kad jie negali pasakyti, nereiškia, kad jiems neskauda.
Ir moterų bateliai sulankstomais kulniukais,
kurie sugriaus mados pramonę.
Esu serijinis verslininkas.
Man tereikia šiokio tokio biuro ir pradinio finansavimo.
Ką manote?
Manau, arba būsite milijardierius,
arba jus suims.
Ačiū už jūsų laiką.
Gerai, ką gi, kitas…
Adamai. Ei.
Gal ir neturiu penkių milijonų,
bet galėčiau gauti tau pigų biurą.
Savo pastate.
- Brukline. - Brukline?
„Džordanas Parnasas“.
Džordanai.
Džordanai Parnasai. Smagu, kad vėl susitikom, brolau.
- Gera tave matyt, brolau. - Gera tave matyt…
Mano vardas Migelis.
Aš dirbu „Džordano Parnaso“ įmonėje.
Mes dirbam su „American Apparel“.
„American Apparel“. Gražūs drabužiai.
- Taip. - Dievinu berankovius marškinėlius.
Aš dirbu architektūros firmoje, kuri projektuoja „American Apparel“ krautuves.
- Architektūros firmoje. - Taip.
Taigi, tu ne iš „American Apparel“?
Ne. Mes jau kalbėjomės. Tu tą žinai.
Mano mergina.
Tu ją kabinai per gimtadienio vakarėlį.
- Ką? - Liza.
Aš - tas, kuris pirko išgert, pameni?
- Nupirkau… - Iki dugno.
Iki dugno!
- Vienas, du, trys, keturi. - Vienas, du, trys, keturi.
Siųsk pro galines duris.
- Migelis. Migelis M… - Makelvis.
- Teisingai. Migelis Makelvis. - Migelis Makelvis. Žinoma.
- Taip. - Nekvailiok.
- Aišku, kad prisimenu tave. Prisimenu. - Žinoma.
O dabar papasakok apie tą biurą.
Galiu jį tau parodyti.
Gerai, varom.
- Iki dugno! Taip. - Iki dugno! Taip, buvau ten.
- Pala. Penkios motinos? - Taip.
Daug išsiurbei pieno. Nieko keisto, kad esi toks aukštas.
Tai buvo matriarchalinis kolektyvas. Vyrų nebuvo.
Mane užaugino komunoje.
- Pala, tave užaugino komunoje? - Taip.
Mane užaugino kibuce.
Mudu - lyg ir giminingos sielos.
Man tai patinka.
Štai ir atėjom.
Taip!
Štai čia viskas prasideda.
- Žinau. - Dabar užsičiaupsiu.
Nori jį pamatyti?
Pamatyti jį?
Laris su Sergejumi įkūrė „Google“ garaže.
Bezosas pradėjo dirbti „Starbucks“.
Tu būsi pirmas milijardierius, pradėjęs dirbti sandėliuke.
Tai bus puiki istorija.
Nenoriu būti milijardieriumi. Noriu būti trilijonieriumi.
Primink man nuomos kainą.
750 už mėnesį.
- Įkandama? - Ką nors sugalvosiu.
VAKARĖLIS ANT STOGO! ŠEŠTADIENIO VAKARĄ - DIDŽĖJUS + MODELIAI
VISKO BUS (ATSINEŠKIT SAVO GĖRIMŲ) (ĮĖJIMAS - 20 DOL.)
Pasilinksminkit. Ačiū, kad atėjot.
Gal tau reiktų organizuoti renginius.
Ne. Aš ne renginių organizatorius. Aš - serijinis verslininkas.
Tu tą žinai. Aišku?
Surengiau vakarėlį tik tam, kad sumokėčiau už biurą.
- Atsiprašau. - Ačiū, kad atėjot. Ačiū. Pasismaginkit.
Atsiprašau. Atleiskit. Bandau pasiekti išėjimą.
Atsiprašau. Atleiskite.
Ne. Pinigų negrąžiname.
- Nieko tokio. - Nulis.
Pasilik pinigus. Nusipirk marškinėlius.
- Nusipirkti marškinėlius? - Taip.
Čia mėgstamiausi mano sesers marškinėliai. Tinkliniai.
Žinai, kas yra „tinkliniai“?
- Mes pažįstami. - Jūs pažįstami?
- Taip. - Na, o tu pažįstama su povu?
- Esi sutikusi povą? - Ne.
Nes šįvakar aš esu povas.
Na, povai neturi spenelių.
Aišku, kad turi. Visi turi spenelius!
Ei, kas ji?
Nežinau.
Pakviesiu ją į pasimatymą.
Šalom.
Neišgirdau tavo vardo.
Ar pasakysiu nepažįstamajam, vilkinčiam tinklinius marškinėlius,
atsekusiam mane į liftą, savo vardą?
- Ne, nepasakysiu. - Na, aš Adamas.
Adamas Niumanas. Čia mano vakarėlis.
Matai, mes jau pažįstami.
Tu vis dar dėvi tinklinius marškinėlius.
Jei nedėvėčiau, eitum su manim į pasimatymą?
Nevaikštau į pasimatymus. Ačiū.
Tu valgai?
- Galėtume pavakarieniauti. - Viso.
Galėtum papasakoti, kodėl nevaikštai į pasimatymus.
Palauk. Bent jau pasakyk, kas tave atsivedė į vakarėlį.
Mojame rankomis į priekį, sėdamės į kėdės poziciją, utkatasana.
Rankas nuleidžiame ant žemės. Jei norit, ištieskite koją.
Iškvėpkite.
IZRAELIO KARINIS JŪRŲ LAIVYNAS
Pakylam.
Pereikime prie sukhasana. Lengvos pozos.
Rankas pakelkite prie širdies.
Namaste.
Lehayim.
Paplokime mokytojai.
Nagi. Plojam.
- Tai bent užsiėmimas. - Ačiū.
- Tai bent užsiėmimas. Nieko sau. Aš… - Labai ačiū.
Tėkmė tėkmėje buvo… Ji labai taki.
- Labai malonu. Ačiū. - Taip.
Vis dar dilgsi kūną.
Paprastai vaikštau į užsiėmimus pažengusiems,
bet pamaniau, užsuksiu ir pažiūrėsiu, kaip sekasi naujokams.
- Tikrai? - Taip.
- Pas ką mokeisi? - Pas visus kiečiausius guru.
- Pas visus? Nuostabu. - Taip.
Taip, bet dabar guru neturiu.
Ieškau naujo.
Tau nepasisekė, nes nesu guru. Aš - „jogini“.
„Joganini“?
Aš ne taip sakiau.
Gal galėtum paaiškinti man skirtumą,
kai prisėsime užkąsti?
Gal galėtum tiesiog pagūglinti.
Jei atvirai, būsiu užsiėmęs, nes gūglinsiu, kaip gydyti patemptą kirkšnį.
Labai ačiū, kad atėjai į užsiėmimą.
Nesidrovėk palikti auką dubenėlyje.
Namaste.
Sveiki.
Ką gi.
Ir tu čia apsipirkinėji. Koks mažas miestas.
Tu čia apsipirkinėji? Už septyniasdešimties kvartalų nuo namų?
Mėsos kukuliai be mėsos yra… puf, nerealūs.
O tu čia atėjai dėl vieno banano.
Mėgstu šviežius vaisius.
Ačiū.
2,49.
Už bananą?
Ar nenori sužinoti, ar jis vertas 2,49?
Ar buvo verta dėl to sukarti tokį kelią iki čia?
Dėl pasimatymo su tavim? Žinoma.
Viena taurė.
- Aš mėgstu gerti. - Nepersistenk. Vieną taurę.
Mėgstu išgerti taurę.
- Nesugadink visko. - Kodėl turėčiau sugadinti?
- Viską sugadinau. Atsiprašau. - Dvi savaites meldi mane pasimatymo,
po to 45 minutes vėluoji?
Žinau.
Tu teisi. Taip, aš atsiprašau.
Prašau, leisk paaiškinti.
Aš sudariau sandėrį. Labai didelį sandėrį.
Nežinau, ar jau sakiau, bet esu serijinis verslininkas.
Taip, visiems vakarėlyje pasakei.
- Ką gersite, pone? - Tą patį, ką ir ji.
Štai kaip dabar bus.
Užbaigsiu šią vyno taurę, už kurią sumokėjau 22 dol.,
o tada išeisiu.
Jei ruošiesi išeiti trenkdama durimis, tau prireiks energijos.
Siūlau truputį užkrimsti.
Užkandžiai atrodo net geriau už pagrindinius patiekalus.
Aš - rimta veganė.
Net takitų neparagausi?
Ne… Negaliu. Turiu rubriką savo pusseserės Gvinetės sveikatingumo bloge.
Pala, Gvinetės? Kaip… Peltrou?
Ji - tik žmogus, aišku?
Labai gražus žmogus.
Beveik užbaigiau taurę.
Turėtume užsisakyti.
Tiesiog žinok, kad aš pamišęs dėl sveikatos.
Į mano kūną nepatenka jokie teršalai.
Mano kūnas - mano tvirtovė.
Paistalai.
- Paistalai? - Paistalai.
Tu, bičiuli, esi tikras melagis.
Visi žodžiai, kuriuos pasakei prisėdęs už stalo, buvo melas.
Prakaituoji, nes čia atmynei dviračiu.
Tavo kelnės susiglamžę ten, kur susikišai jas į kojines.
Nesi pamišęs dėl sveikatos. Esi prisiekęs rūkorius.
Tavo pirštų galiukai sutepti, nuo tavęs, beje, trenkia dūmais.
Nori užsakyti tik užkandžių, nes kišenėje vėjai švilpia.
Ir, galiausiai, pavėlavai ne dėl to, kad sudarei didelį sandėrį.
Pavėlavai, nes esi šiknius.
O tu?
O ką - aš?
O tu? Jogos mokytoja?
Paversi pasaulį šviesesne, smagesne vieta,
mokydama būrelį nuobodžiaujančių Aukštutinio Istsaido namų šeimininkių
pauostyti savo subinę?
Kas čia melagis?
Mačiau, kiek uždirbai po užsiėmimo.
Krūvą pinigų.
Kalbi apie aukų dėžutę?
- Aukų dėžutė. Visada būna aukos. - Jogos studijos savininkas jas pasiima.
Aš mokausi, todėl man moka po dolerį už mokinį.
Kaip striptizo šokėjai.
Atnešiu sąskaitą.
Tavo kompanijos nesulauks sėkmės.
Šitaip niekad nepasieksi nušvitimo.
Aš bent jau kažkuo tikiu.
- Ir ką tai turėtų reikšti? - Kūdikių drabužiai? Rimtai?
- Ar bent ką nors žinai apie kūdikius? - Žinai, ko pasaulyje pilna? Kūdikių.
- Žinai, ko jiems visada reikia? Drabužių. - Dar svarbiau, koks tau skirtumas?
Nori dingti iš čia?
Gal juokauji, blemba?
- Pasirodė, kad taip pažiūrėjai. - O Dieve.
Ne. Pala.
Pamiršau piniginę.
Kelkite alkūnes prie šonkaulių, leisdamosi iškvėpkite. Keturi, trys…
Adamai?
Ką tu darai?
Labai atsiprašau už sutrukdymą.
Prašau, pailsėkite vaiko pozoje.
- Negali čia būti. - Atėjau į susitikimą.
- O Dieve. - Manęs neapkvailinsi, pone „joganini“.
- Ką tu darai? - Neapkvailinsi nė minutėlei.
Rebeka, ar kas negerai?
Taip, bėda ta, kad perkandau tave.
- Perkandau tave. - O Dieve.
Atmetus visus namaste, smilkalus, Budos statulėles, tu tik melagis.
Manęs neapmausi.
Nuėjau į tavo interneto svetainę.
Aštuoni užsiėmimai per dieną, marškinėliai ir šventas vanduo už kosminę kainą.
Tu gerai užkali.
Jis gerai užkala. Daug užkala.
O tu užkali daug,
nes savo instruktorius vadini „mokiniais“, bet moki kaip praktikantams.
Taigi, štai kas dabar bus.
Tu mokėsi Rebekai ne po dolerį už mokinį,
ji pasiliks aukas ir mokės tau po dolerį už mokinį.
Supranti?
Formaliai, tu neturėtum išvis…
Arba atidarysiu jai nuosavą studiją.
Išsivesime visus tavo mokinius iki vieno.
Jie ateis, nes mes jiems sumokėsime.
Ir dėl to, kad tavo klientai čia ateina dėl jos, ne dėl tavęs,
išsivesime ir visus tavo klientus.
Tai ji spinduliuoja šviesą, ne tu.
Aš verslininkas
ir gyvenu tam, kad griaučiau.
Ačiū už vyną.
Taigi, po koledžo nuvažiavau į Los Andželą ir ėmiau vaidinti.
Ir, žinai, šį tą supratau apie save ir pasaulį.
Ir pabaiga.
Ką tu supratai?
Kaip laimėti gyvenimo žaidimą.
Kaip laimėti gyvenimo žaidimą?
- Taip, žinau. Tai… - Gerai, turi man papasakoti.
- Turi pasidalinti paslaptimi su… - Ne, negaliu. Tu nesuprastum.
- Aš nesuprasčiau? - Ne, tu nesuprastum.
Gerai, aš suprasiu.
- Ne, aš nemanau… - Taip, suprasiu.
- Pasakyk. - Baik.
- O, ne. Baik. - Kaip laimėti gyvenimo žaidimą?
- Baik!
Kaip laimėti?
Kokia paslaptis? Turiu žinoti.
Per mūsų pasimatymą…
pasakei…
Pasakei, kad mano verslai žlugs.
Kalbėjai rimtai?
Taip.
Manau, dėl to…
jog tau nerūpi tai, ką parduodi.
Tavo darbas neparemtas intencija.
Kas tau svarbu?
Kas tau rūpi?
Supranti? Turi mylėti dar ką nors, ne tik pinigus.
Žinoma.
Kada buvai laimingiausias?
Lengva. Kai buvau mažas.
Kibuce.
- Užaugai kibuce? - Taip.
Nežinojau, kad jų vis dar yra.
- Pala, ir kaip tai atrodė? - Jų vis dar yra.
Tai tarsi vasaros stovykla Amerikoje.
Tobula.
Paversk tą jausmą verslu.
Daryk tai, ką myli.
Štai kaip laimi gyvenimo žaidimą.
Tekėsi už manęs?
Ne.
Dar ne.
Manot, man rūpi, kad dabar Padėkos diena?
Dirbkit per išeiginę, niekam tikę šūdžiai.
Tiesiog atidarykit parduotuvę.
Svarbu ne Padėkos diena, o tiekimo grandinės.
Jei neturite medžiagų…
- Labas. - Labas.
Prasideda užimčiausias…
- Man grįžti vėliau? - Ne.
Noriu, kad ji veiktų. Man nerūpi, ką jums reiks padaryti.
Kaip laikaisi?
Pajudinkit subinę ir užbaikit darbą. Jūs pasiūlėt grafiką.
Suprantu jus, mes dirbame. Atsiųsiu naujausius grafikus…
Nori įkurti verslą su manim?
- Dėl atidarymo sausį. - Žinoma.
Nori žinoti, kokį?
Taip. Taip, žinoma.
Dalijimasis biuro patalpomis.
Viskas, ką pristačiau per paskaitą apie „Konceptualų gyvenimą“,
bet pritaikyta darbo vietai.
- Puiki mintis. - Tau patinka?
- Labai. - Labai patinka?
Kodėl aš?
Man reikia architekto, kuriam nereikėtų mokėti.
Ar bent girdit, ką sakau, blemba?
Gerai, sutinku.
Ei, Migeli. Subingalvi, klausaisi manęs?
- Tu išsijungęs garsą? - Susitarsiu dėl susitikimo su savininku.
Geriau įsijunk garsą arba, dievaži…
- Ne. Žinau. Visiškai suprantu. - Supranti?
Ar bent klausaisi manęs?
Klausiausi visą laiką.
Tai naujų laikų aušra.
Amžius, kai individualūs verslininkai dalijasi ekonomika.
Amžius, kuriame mes visi - verslo savininkai,
o verslas - tai mes.
- Kaip Džei Zy sako… - Žinau, kas yra bendradarbystės erdvė.
Tada žinote, kad konservatyviai vertinant, tai - milijardo dolerių vertės idėja.
Milijardų?
- Milijardų. - Milijardų.
- Gal net daugiau. - Laisvai.
Jūs vargiai sukrapštot už nuomą,
bet norite, kad duočiau jums visą aukštą?
Klausykit, jūs pristatėt - atleiskit, kad taip sakau - žiaurią kvailystę
vaikų drabužių įmonei.
Kvailystę? Pasaulyje daugybė kūdikių. Ši idėja niekad nepasens.
O jūs nieko neišmanote apie nekilnojamąjį turtą.
Šiaip jau, turiu architekto diplomą.
Jis turi architekto diplomą.
Žinai ką, Rendalai? Tu nieko neišmanai apie nekilnojamąjį turtą.
Žinai, iš kur žinau?
Nes jei išmanytum, neturėtum tuščių aukštų, Rendalai.
- Gerai, geros dienos. - Ne.
- Rytoj pristatysim tau verslo planą. - Nereikia.
- Rytoj pristatysime savo verslo planą. - Prašau, nepristatinėkit.
- Pažadu… Ne. - Ne. Verslo planas.
- Kokio jis ilgio? 17 lapų? - Taip.
Daugiausia nuotraukos.
- Prašau, nepristatinėkit verslo plano. - Ne.
Ką tu prarasi, išskyrus milijardo dolerių progą?
- Rytoj. - Gerai, metas eiti.
Mums reikia verslo plano.
Taip, žinau. Pasakei jam, kad rytoj jį turėsime.
Nė viena sėkmingo verslo istorija neapsieina be darbo iki ryto.
Gerai. Ką gi, tada, turbūt, reikia pavalgyti ir atsigerti.
Ne. Ne mums. Tau.
Mano stiprybė - pardavimai, aš jį užkabinau.
Dabar tavo eilė. Ir parašyk 17 lapų.
- Septyniolika. - Taip, bet tu su juo dar nesusitarei.
Taip, susitariau. Tik jis to dar nežino.
BIURAMS
Šū…
Varom! Pavėluosim.
- Nagi. Varom. - Gerai. Už penkių minučių!
Tobula.
- Ei, prakaituoji kaip paršas. - Žinau.
Rendalai, kaip ir žadėjom, septyniolikos lapų verslo planas.
Štai prašom. „Greendesk“.
„Greendesk“.
Taigi, „Greendesk“ yra skirtas aplinką tausojantiems klientams.
Kalbame apie darbo erdves.
NAUJA DARBO ERDVĖ - ČIA.
Žinote, apie kompanijas, nusiteikusias tausoti aplinką.
- Ekokarius. - Ekokarius.
- Dėmesys ateičiai. - Būtent.
Dalijamės planeta.
Nemalonu pripažinti…
bet, tiesą sakant, gan įspūdinga.
Bet kai kalbam apie plėtrą, trumpalaikę nuomą
ir neaiškius pernuomotojus,
mano skoniui truputį per daug rizikos.
Ne. Pasilikit.
Atspausdinome po vieną visiems potencialiems investuotojams.
Jis jūsų. Suvenyras.
Gerai, ačiū už skirtą laiką.
- Gerai. Einam. - Sekundėlę.
Su kokiais dar investuotojais kalbėsitės?
Kas kitas?
- „Arker“, tiesa? - „Arker“.
„Arker“, paskui „Two Trees“.
Pirmyn.
Palaukit sekundėlę.
Leiskit dar kartą pažiūrėti.
Jei pažiūrėsite į šeštą puslapį.
- Na? - Puiki energija.
Puiku. Puiki energija.
Rytoj pradėsime aprodymus, taip?
- Aprodymus? - Aprodymus.
Mums reikia stalų.
Migeli, mes parduodam ne stalus.
Mes parduodame patirtį.
- Mes? - Gyvenimo stilių.
- Bendruomenę. - Taip.
Gerai, gal galim bent jau sutarti, kad stalai nepamaišytų?
Ne, negalim.
Bet…
Šalia stovintys du stalai iš esmės užima…
- Du metrus ir pusantro, ar ne? - Du metrus ir pusantro. Taip.
Padaryk man paslaugą. Atsigulk.
- Ant žemės? - Taip, gulkis.
Nagi. Gulkis. Tiesiog sėsk čia.
Galvą ten… Taip. Tobula.
Tada… Ir Rivka. Dėl manęs?
- Rimtai? Čia purvina. - Taip, gulk. Prašau.
Nėra taip blogai.
- Taip. Kaip tik šalia jo didelės galvos. - Net nežinau. Čia purvina.
Prie tos didelės, gražios jo galvos.
- Taip gerai? Ką turėjai galvoje? - Taip, tai tobula.
Tai nuostabu. Gerai.
Taigi, iš esmės,
2 stalai - Migelis prie Rivkos.
Trečiajame dešimtmetyje čia buvo šokolado fabrikas.
Jei pakankamai giliai įkvėpsi, vis dar gali užuosti kakavą.
- Taigi, izoliacinė juosta - stalai? - Būtent.
Taip.
Kokie stalai?
Migeli?
Atsinešiu katalogą.
Gerai.
Tai mano mėgstamiausia dalis.
Čia pastatysime vaizdo žaidimų aparatus.
Ten - baras su alkoholiniais gėrimais.
Viskas veltui.
Dieną visi vaišinsis kombučia, o vakarais bus nuolaidų valanda.
Taip.
Nežinau.
Paklausyk.
Jei ieškai biuro, į kurį tik ateini ir išeini,
ši vieta - ne tau, aišku?
Tiesiog kalbu atvirai.
Noriu, kad paimtum savo du stalus ir paverstum juos visu aukštu.
Noriu, kad sutiktum čia būsimą žmoną.
Gerai, noriu, kad rastum naują verslo partnerį,
žaisdamas alaus tenisą
ir taip nusitašytum, kad kitą dieną ateitum tik vidurdienį.
Aišku? Noriu, kad straipsnis mūsų laikraštyje tave įkvėptų
ir tau šautų gyvenimą pakeisianti mintis.
- Taip. - Noriu, kad kurtum svajones,
surastum save.
Noriu, kad nebijotum susimauti.
Tai svarbu.
Svarbiausia.
Galiu sumokėti įnašą?
Žinoma.
Ei, Migeli, paruošk sutartį.
Gerai, nei sviesto, nei sūrio. Nė trupučio, aišku?
Žinoma. Ką nors gersite?
Ką gi, gerai. Tiks.
- Puiku. - Ačiū.
Jūs ko nors norėsite, pone?
Adamai, tau viskas gerai?
Būk gera, duok man minutėlę.
Tik minutėlę.
- Tau viskas gerai? Kur eini? - Taip.
Atsiprašau. Galit mums duoti minutėlę? Ačiū.
Po žlugimo, skolintų vertybinių popierių pardavimo, uždarymų.
Mano idėja suveikė.
Ar bent jos versija.
Jūs teisėjavote mūsų verslo konkursui Baruke.
- Taip. - Adamas. Adamas Niumanas.
Taip. Atsiprašau, praėjo nemažai laiko.
Ką gi, labai suklydote, nusprendęs neinvestuoti.
Labai. Aš įkūriau bendrovę,
ir planuojame uždirbti 200 000 per pirmuosius metus.
- Oho. - Taip.
- Sakai, 200 000? - 200 000. Taip.
- Sveikinu. - 200 000.
Puiku. Tiek uždirba mano sekretorė.
Trūksta kelių nulių.
Malonu tave matyti, Adamai.
Skanaus.
Ei.
Galim eiti? Galim tiesiog išeiti?
- Tu tuo tikras? - Taip, tiesiog eikim. Prašau.
- Gerai. - Gerai.
Kas ten ką tik nutiko?
- Nereikėjo man ten eiti. - Kodėl? Kas tie vyrukai?
Tai nesvarbu.
- Nesvarbu. - Adamai, prašau, pažiūrėk į mane.
Šūdą aš pasiekiau. Šūdą!
Tu teisus.
Tu nieko nepasiekei,
palyginus su tuo, ką dar pasieksi.
Žinau. Tavo ambicijos siekia toliau nei „Greendesk.“
Bet turi jiems parodyti.
Antraip jie niekad tavęs negerbs.
Turi priversti juos pamatyti.
Ką pamatyti?
Pamatyti ką, Rivka?
Tu - supernova.
Rivka.
Tu tobulėji.
KOMERCINĖ ERDVĖ PARDAVIMUI
GRAND G. 154, MANHATANAS
Grand g. Nr. 154.
Už kvartalo nuo Brodvėjaus, už kelių žingsnių nuo ūkininkų turgaus.
- Daugybė restoranų. - Daugybė.
- Tai tobula. - Kalbi apie Manhataną.
Klausyk, turiu puikų pastatą Plimuto g. 195. Pamiršk Manhataną.
Migeli. Teisingai?
Kalbu ne tik apie Manhataną.
Kalbu apie Los Andželą, Londoną, Paryžių, Dubajų.
Gerai, pala. Žiūrėk.
Kažkada gyvenime
turi užduoti sau klausimą: „Kada yra gana?“
Tada išpirk mūsų akcijas.
Aišku.
Nebandei įtikinti jo persikelti į Manhataną.
Jei jis būtų sutikęs…
Taip, bet žinojai, kad nesutiks.
Migeli, paskutiniame darbe uždirbdavai kiek, 15 dol. per valandą?
Aštuoniolika.
Ką tik uždirbome 500 000 per 20 minučių.
Sveikinu.
Įrodėme, kad idėja veikia.
Dabar jie negalės atsisakyti.
Į sveikatą.
- Ne. - Ne.
- Nea.
- Ne. - Šiaip jau…
- Ne. - Niekada.
Ne.
Ne. Ne? Ir viskas? Tiesiog ne?
Klausykit, vyručiai, mes vis dar bandom išsiropšti iš būsto krizės.
Mums reikia turtingų nuomininkų.
Jūsų kreditingumas - kaip koledžo studentų.
Aš jums nenuomosiu ir, jei atvirai,
nemanau, kad nuomos kas nors kitas.
Grįžkit į Brukliną.
Į jums pažįstamą rinką.
Pasirašėme nekonkuravimo sutartį su buvusiu partneriu.
Mes negalim grįžti į Brukliną.
Ką gi, tai nebuvo labai gudrus žingsnis.
- Ne. Aš… - Atleiskit, pone.
- Nematau jūsų, įtraukto į darbotvarkę. - Bridžit, aš… Taip.
Išsiunčiau el. laišką ketvirtadienį.
Gerai, priminkit, kuo jūs vardu, pone?
- Adamas. Adamas Niumanas. - Gerai, Adamai Niumanai.
Ieškome vietos savo būstinei Manhatane ir…
Dovanokit. Vietų susitikimui nėra.
Gal galiu paskambint kitu laiku?
Turime jūsų kontaktus. Paskambinsime susitarti dėl susitikimo.
Ne… Gerai, ačiū. Paskutinis klausimas.
Dar kartą kartoju, vietų nėra.
Na, galėčiau užeiti rytoj
- tiesiai į biurą. - Rytojus visas užimtas.
- Paskutinis… - Geros dienos, pone.
Na ir dienelė.
Žmonės.
Kaip tau šiandien sekėsi?
Gerai.
Tik gerai?
Taip, gerai.
Gerai - gerai, ar tik gerai?
Tik gerai.
Gerai.
Ei.
Atsiprašau. Tiesiog tai labai kvaila.
Aš tik…
Studijoje jausdavausi kaip namie,
o dabar, kaskart, kai ten nueinu,
užuodžiu tik užpilamą sriubą.
Jis vis tiek ne tikras „joganinis“.
Žinau, bet aš tiesiog, tipo, jaučiu druskų koncentraciją
ir gyvūnų kančias, ir apsimetinėjimą, ir visą mėšlą.
- Ei. - Tiesiog maniau, kad tai - mano sritis.
Maniau: „Tai yra tai. Mano dalykas. Tai tavo dalykas. Turi savo sritį.
Tu namie.“
- Negaliu. Aš tik… - Ne.
Negaliu vėl tapti niekuo.
Niekad nebūsi niekuo.
Rivka.
Nenorėjau tau to sakyti, bet kartą jį mačiau eilėje greito maisto užkandinėj.
Tu verta daugiau.
Tu - lyderė.
Tu - mokytoja. Menininkė.
Fenomenalus talentas.
Dar tiek daug visko gyvenime reikia ištirti.
Tu leidaisi į kelionę. Viską išsiaiškinsi.
Tikrai taip manai?
Ne.
Aš tuo tikiu.
Gulk ant grindų.
- Ant grindų? - Taip.
Gerai. Gulu ant grindų.
Labas.
Ant vieno kelio.
Ant vieno kelio?
Taip.
Taip?
Taip.
Taip?
- Taip. - Ne.
- Taip. - Padarykim tai.
Taip. Taip!
Aš tave prisikviečiau.
Ar tai šitaip vadinasi?
Tai tiesa. Aš tą padariau. Suveikė.
Ne. Tikrai?
Užsimerk.
- Gerai, užsimerkiau. - Gerai.
Jei pasauliui atiduosi tik pozityvią energiją…
…visata atvers duris.
Nedrįsk. Ne.
Sutelk mintis į dvasinę energiją,
į energijos skleidimą.
Gerai, jauti?
- Jaučiu. - Jauti?
Taip.
Gerai.
Adamai.
- Skambina visata. - Ką?
O šūdas.
Jevgenijus Risakovas.
Aš susitiksiu su Jevgenijumi Risakovu.
Tu - ragana.
Turiu pasakyti Migeliui.
Tu viską padarei. Ne aš.
Ne, nežinau.
Kažkas čia vyksta, bet man patinka.
Neblogai.
Tačiau reikėjo pasirišti kaklaraištį.
Bet aš vilkiu marškinėlius atviru kaklu.
Ne. Jis - „našarnikas“.
Kilęs iš „našarnikų“ šeimos.
Pirmiausia buvo parkavimo vietos.
Dabar duodame jam pinigų atnaujinti ventiliacijos sistemą?
Tau pavyks.
Nueik į „Duane Reade“ ir nupirk jam ventiliatorių.
Leisk man pakalbėti su tais dviem komikais.
Vyručiai…
Turiu dešimt minučių.
Gerai. Na…
Mūsų kompanija nuo kitų skiriasi tuo, kad nesame vien bendradarbystės erdvė.
Mes - gyvenimo stilius.
Ačiū, tuoj mane užmigdysi.
Žinot, ką? Ši vieta, tiesą sakant, ji mums netinka.
Netinka.
Bet ačiū.
- Migeli, einam. - Netinka?
Ne. Bet dėkojam už jūsų laiką.
Labai jums ačiū. Esame labai dėkingi, ir…
Kodėl ne?
Na…
Langai čia atsiveria tik į šiaurę ir rytus, visi - į kitus pastatus.
Langai plastikiniai. Grindys tragiškos.
Čia tarsi karo zona.
Tikrai reikėtų grindis lieti iš naujo.
- Ar ne? Iš naujo išlieti. - Tiesa, taip.
Taip, čia - tragedija.
Kertu, kad kovą čia atrodo lyg betoniniame karste, ar ne?
Nuo rugsėjo iki kovo?
Ir čia tiek daug asbesto,
kad Migeliui susiformuos auglys nespėjus išeiti iš pastato.
Ne. Geriausia, ko galėtume tikėtis… Sutinki?
Geriausia, ko galėtume tikėtis - blankus ir funkcionalus stilius.
Argi blankumas ir funkcionalumas nėra esmė?
Ne, nėra. Kaip tik atvirkščiai.
Mes darome kai ką kito.
Mes kuriame bendruomenę.
Gyvenimo stilių.
Neįsižeiskit, bet niekas nevaikštinės
su marškinėliais su užrašu „Risakovas ir partneriai“.
- Bet pas mus - vaikščios. - Gerai, ilgas liežuvi.
Ką ruošiesi daryti?
Aš jums pasakysiu.
Dar geriau,
parodysiu.
Prašau, eikit su manim.
Štai kaip atrodo rytojus.
Tebūnie šviesa.
Atviros erdvės, kuriose žmonės bendrauja, kuria, valgo ir žaidžia.
Kuria verslus, mezga draugystes, kuria prisiminimus ir…
gal net įsimyli.
Jei vis dar to nematote, gal galite tai pajusti.
Matei šias nuotraukas?
Šitas pastatas - niekam tikęs.
Svarbu ne pastatas.
Svarbu žmogus.
Jis - investuotojas. Ar ne?
Mums reikia investuotojo?
Investuotojas gaus mums pinigų.
Pinigai užtikrins mums padorių pastatų.
Tai koks tada planas? Kaip priversi jį investuoti?
Adamas tai prisišauks.
Noriu būti jūsų partneriu.
Mes neieškom partnerio. Atleiskit.
Ne partneriu. Investuotoju.
Turi numatęs sumą?
Ji negali būti per maža.
Ir negali būti nepadori.
Visi turi savo skaičių.
Noriu jį išgirsti.
Parodysi man skaičių?
Bičiuliai, tai - pokštas?
Nes negalim nueiti į susitikimą su Jegvenijum Risakovu ir pasakyti:
„Ei, mūsų kompanija,
neturinti nei darbuotojų, nei pardavimų, nei pastatų“…
Mes net vardo neturime.
Ir mes sakome, kad ji verta keturių su puse milijono dolerių?
Migeli, mes turime šimtus pastatų.
Tik jų dar negavome.
Vertės nustatymas - tai tik suma, kurią kažkas pasirengęs sumokėti.
Svarbūs ne pinigai. Svarbi vertė.
Svarbu, kaip suvoki savo vertę.
Adamai, tai beprotybė.
Adamai. Ei, mes negalim taip pasielgti.
Pasirodysime idiotais.
4,5 milijono dolerių?
- Adamai. Adamai, prašau. - Migeli.
Praleidai nulį.
Keturiasdešimt penki milijonai.
Penkiolika milijonų už trečdalį akcijų.
Tokios sumos negaliu investuoti.
Kas yra chai?
Aštuoniolika.
Aštuoniolika - laimingas skaičius hebrajų kalboje.
Tai reiškia, kad linkite man ir mano investicijai ilgų, laimingų metų.
Pridėkite gale 18 centų ir būsim susitarę.
Penkiolika milijonų ir aštuoniolika centų už trečdalį akcijų.
Liepsiu savo teisininkui tuo užsiimti.
Nepaklausiau tavęs.
Koks pavadinimas?
Mums reikia pavadinimo.
Reikia.
„We“.
Mes.
- Mes gyvename. - Mes svajojame.
Mes svajojame.
- Mes svajojame. - Mes dirba…
- Adamai. - Briusai.
Spėju, susirinkote čia ne sveikinti mūsų su „WeWork“ atidarymu Limoje.
2 000 kv. m. pačiame San Isidro centre.
Devyniasdešimt šeši procentai išnuomoti.
Gan neblogai.
Ne, spėju, kad susirinkote čia,
nes internete užprenumeruotas „Wall Street Journal“ pranešė
apie naują straipsnį apie „WeWork“,
kad, vietoj to, jog reklamuotume savo pasaulinę plėtrą ar 3-io ketv. planus,
kurie, beje, yra labai geri,
leidomės sužlugdymo keliu.
Turime 425 vietas šimte miestų visame pasaulyje
ir daugiau nei 400 000 narių.
Taigi, „Journal“ straipsnis manęs nenuliūdino.
Ne.
Jis mane įkvėpė.
Mūsų dabartinė vertė - 47 milijardai dol.,
kai kuriems ji atrodo absurdiška.
Ir, jei atvirai, sutinku.
Mes verti trilijono.
Dar net nepradėjau įgyvendinti savo vizijos, kokia galėtų būti ši bendrovė.
Neturiu nė menkiausios abejonės. Nė menkiausios.
Bet kai jūs sušaukiat skubų susirinkimą,
akivaizdu, kad kai kurie iš jūsų abejoja.
Taigi, noriu visiems jums pasakyti,
jei nesuprantate, ką mes čia statome, dabar tinkamas laikas išeiti.
Nes mes trauksime į mūšį,
ir jei vienas straipsnelis išmuš jus iš pusiausvyros,
nenoriu, kad būtumėt šalia. Suprantat?
Man nereikia jūsų šalia.
Tai kaip bus?
Nes po dviejų savaičių paskelbsime viešą akcijų platinimą.
- Viešą platinimą? - Viešą platinimą.
Atėjai čia manydamas, kad kovosi dėl viešo platinimo?
Žinoma.
Adamai, apie tai negali būti nė kalbos.
Kaip generalinis direktorius, aš nesutinku.
- Adamai. - Aš nesutinku.
- Be to… - Adamai.
…netikiu, kad jūs manim tikite…
Adamai.
Valdyba šįryt nubalsavo.
Norim, kad išeitum.
Adamai. Einam.
Baigei raukytis?
Gerai.
Skambink teisininkams.
Gerai. Kuriam?
Visiems.
PAGAL „WONDERY“ TINKLALAIDĘ „WECRASHED“
Išvertė Sandra Siaurodinė