Van bárkinek kérdése?
A szétválasztás régóta téma.
- Őrült. - Elmebeteg.
- Ez megalázó. - Ezek a számok.
SZERDA 2019. SZEPTEMBER 18.
Jöjjön.
Kész vagyunk szavazni.
Van indítvány Tom előterjesztésére?
- Indítványozom. - Támogatja valaki?
- Támogatom. - Megfelelően indítványozva és támogatva.
Aki mellette van, kérem, jelezze „igennel”.
Igen.
Ellenvélemény?
Az előterjesztést elfogadtuk.
Hívja az irodáját, és hozza ide.
Adam Neumann irodája. Azonnal kihívom a tárgyalásról.
- Nem veszi fel. - Küldd oda Esthert!
Igen, értem, hogy sürgős.
Igen, rendben. Igen. Köszönöm.
Ugye az országban van?
Az irodája szerint hamarosan jön.
Köszönöm.
Menj be a lakásba!
Mert ez a harmadik asszisztens dolga, Esther.
Sokkal durvábbakat csináltam harmadikként.
Szóval látja, mi a probléma.
KONYHARENOVÁLÁS
Igen. Látom.
Jó. Az előző három nem látta.
A fengsuj. Egyszerűen… Nem stimmel.
Nagyon nem.
Az ember bejön, és az egész olyan… klausztrofóbikus.
- Abszolút. - Nyissunk felfele, bombázzuk szét.
Legyen végre tér lélegezni.
Első gondolatom volt, ahogy beléptem. Fel kell nyitni.
Ez kell ide. Hogy így…
Helló, vár a meló!
Igen!
Bátran nézzen körül. Gondolom, mérnie is kell. Satöbbi, mindegy.
Igen, szerelmem.
- Tali a kocsiban. - Oké. Biztos kész vagy?
- Igen, persze. Előre! - Jól van.
Szerelmem, nincs rajtad ing.
Hoz valaki egy inget?
Megtaláltam.
- Jó reggelt, Chris. - Mr. Neumann.
Te… Te ki vagy?
- Esther. A harmadik asszisztense. - Esther?
Igen. Phil van a vonalban.
Nem, nem. Phil nem jó másnaposságra.
Azt mondja, sürgős.
Philnek mindig sürgős.
- Mr. Neumann, kérem. - Chris.
- Üdv, átvenné? Tudna… - Nem.
Hangosítsd fel! Kakaót rá, Chris! Kakaót!
GALAKTIKUS FŐHADISZÁLLÁS
Oké.
Oké. Jó reggelt!
- Jó napot, Adam. - Jó reggelt!
- Jó, hogy látom. - Lehalt.
Az igazgatóság rendkívüli ülést hívott össze.
Remek. Ez lehet a következő.
Átmenne a Bonberi Martba, és hozna egy wakamés cézárt, mielőtt elfogy?
- Miért nem hívtál? - Adam…
lehozták a cikket.
FELÉPÍTETTE A WEWORKÖT, ÉS ELPUSZTÍTHATJA
Bassza meg!
Stiklizz keményebben
Szedd össze magad, haver! Szedd össze magad!
Adam, nyitva az ajtód.
Rivka, az igazgatóság kinyírja a nyilvános részvényeket!
Mi személy szerint 380 milliót vettünk ki a részvényeink fedezetével.
Háromszáznyolcvan milliót, Rivka.
- Nézz rám. - Háromszáznyolcvan milliót.
Nézz rám. Nézz rám.
A félelem döntés.
Üdv. Előzetesen jóváhagyva. Oké.
Oké.
Szupernóva vagy.
Tökéletes, tökéletes, tökéletes.
Ma príma üzletet kötünk, kisember.
Príma üzletet kötünk.
- Köszönöm. Elpróbáltak mindent? - Szívesen.
- A baba tudja a szövegét? - Gyakoroltunk.
- Igen. - Oké.
Helló. Adam Neumann. Masooka.
TIZENKÉT ÉVVEL KORÁBBAN
Olyasmit hoztunk, amitől megváltozik az életük.
Térdvédős babakezeslábas.
TÉRDVÉDŐ BABÁKNAK!!! MASOOKA
Baba. Gyere ide, baba.
- Gyere ide, baba. Baba, gyere. - Ez…
- Nem értem. Korábban ment neki. - Uram.
- Egy percet kérek. - Uram.
Fog-e az üzlete bővülni?
A különbség egy jó ötlet és egy remek ötlet között a bővíthetőség.
Ebben ott a lehetőség, hogy felforgassa a divatipart,
hogy a konkurencia szó szerint csak a sarkában lihegjen.
A húgom, Adi most bemutatja ezt.
Lehajtható sarok az aktív nőknek,
hogy sose kelljen feláldozni a stílust a kényelem oltárán. Igaz?
- Mássz, baba. Mássz, baba. Mássz hozzám. - Uram.
Látják? Már csinálja.
Nézzék a térdét. Nézzék a térdét.
VÁLLALKOZÓI SZELLEM 301: KONCEPTUÁLIS ÉLET
Széles a színskálánk,
a bikavértől a mályváig.
Van tób, cseresznye.
Van barna, sötétbarna…
Nem akartam, hogy ezt kelljen, de, Nicholas, szükség van erre az üzletre.
Van fekete, van sartrőz…
Baszki! Baszki! Baszki!
Nicholas, kis barátom. Kérlek, megegyeztünk.
- Én… Ez… - A leglassabb lift Manhattanben.
Talán az egész világon.
Igen.
Nagy péntek este, mi?
- Tudja, hogy van. - Igen.
- Thai kaja? - Kínai.
- Kínai! - Igen, igen.
Hé. Nem iszunk egyet?
Hát, tudja, most… vettem kaját…
Persze. Hozza azt is. Nem zavar.
Büdösítse be a lakásomat. Imádom.
Azt akarja, hogy a lakásán igyunk egyet?
Ez olyan fura?
Mi szomszédok vagyunk.
Hát, New York Cityben, igen, ez kicsit fura.
Én nem New York Cityből származom. Hanem Izraelből.
És ott ez egyáltalán nem fura.
Sőt, ott egész nap ki-be járkálunk egymás lakásába.
A szomszédaid a legjobb barátaid.
Nézze. A húgom hazafelé tart.
Ketten vagyunk. Ő amúgy szupermodell.
De szeretnénk egy kis társaságot, ha van kedve átjönni egy italra.
Nem erőszak.
Hát, talán egy gyors sörre.
…nem néz a szemünkbe.
Úgyhogy versenyt ajánlottam a húgomnak.
Ki ismer meg több szomszédot egy hónap alatt? Na, ki áll nyerésre?
Hol van a húga?
Bármelyik percben itt lehet.
Basszus. Azt hittem, van egy hatos söröm.
Nálam van pár Heineken a frigóban. Felszaladok érte.
Perfekt. Perfekt. Klassz.
Klassz, klassz, klassz, klassz, perfekt.
Kér szójaszószt?
- Igen. Persze. - Akkor hozzon azt is.
Következik Adam Neumann.
Képzeljék el ezt.
BARUCH FŐISKOLA
Most végeztek. Megvan a flancos Baruch-diplomájuk.
Megcsípték az első állásukat. Mennyit keresnek?
Egy főiskolai diplomás kezdő fizetése New York Cityben 41 000 dollár.
Adózás után 29 000 dollár.
Hol fognak hát lakni?
Egy egyszobás lakás éves átlaglakbére a városban:
38 000 dollár.
Felejtsük is el az egyszobást.
Egy garzon: 32 000 dollár.
Felejtsük el Manhattant.
Bejárnak gyorsvasúttal Hobokenből?
Vagy netán komppal Staten Islandről?
Képzeljék el, hogy a belvárosban laknak,
egy modern épületben, minden komforttal,
a költségek töredékéért.
Kommunális lakhatásról beszélek.
Közös terek, közös költségek, közös élmények, közös emlékek…
közös életek.
Íme, a Konceptuális Élet.
KONCEPTUÁLIS ÉLET
Kérem. Kérem. Kérem.
Maguk a befektetők. Rajta.
Olyan, mint egy kolesz.
Igen, pontosan. Nagyon köszönöm.
Főiskolára járok, hogy legyen állásom,
hogy legyen pénzem, hogy ne kelljen koleszben laknom.
Igen, és ki takarítja a mosdót?
Maguk. Maga és a többi lakó.
A maga mosdója. A maguké.
Szóval ez igazából rosszabb a kolesznél.
Kicsit idősebb vagyok, mint a legtöbben itt, úgyhogy elárulok egy apró titkot.
Életük hátralévő részét azzal töltik, hogy próbálják újra átélni, ami most van.
Minden hamptonsi házban, minden vegasi túrában, minden legénybúcsúban
ezt akarják újraélni. Ezt a pillanatot.
Egész életükben ezt az érzést fogják keresni.
Úgyhogy vagy beszállnak most, ötmilliós értéken,
vagy később szállnak be, mindenki mással, 100 millióval.
Nagyon köszönöm, de nem magukhoz beszéltem.
Mr. Silvestro.
Nem az ötösre hajtok egy főiskolai üzleti kurzuson.
Már elnézést. Én egy befektetésre hajtok.
Az ön cége több mint 300 milliót fektetett ingatlanos startupokba.
És bármi is a legnagyobb sikersztorija,
ez meg fogja tízszerezni.
Ha palackozni tudná az önbizalmát,
abba befektetnék.
De ez nem nekem való.
A diáktársaival értek egyet. Nem akarok közös vécét pucolni.
Rapidpitch-ben elmondok még kettőt.
Masooka. Térdvédős kezeslábas babáknak.
Nem tudnak panaszkodni, de attól még fáj a térdük.
És egy női cipő behajtható sarokkal,
ami felforgatja a divatipart.
Sorozatvállalkozó vagyok.
És nekem nem kell más, csak egy iroda és egy kis pénzmag.
Mit gondol?
Azt gondolom, hogy maga vagy milliárdos lesz,
vagy le fogják csukni.
Köszönöm az idejét.
Jó, akkor… Következik…
Adam. Szia.
Ötmillióm talán épp nincs,
de tudok szerezni olcsó irodát.
Ahol én vagyok.
- Brooklynban. - Brooklynban?
Jordan Parnass.
Jordan.
Jordan Parnass. Örülök, hogy látlak, testvérem.
- Én is örülök. - Örülök…
A nevem Miguel.
A Jordan Parnassnál dolgozom.
- Mi csináljuk az American Apparelt. - American Apparel. Gyönyörű ruhák.
- Igen. - Imádom a csőtopokat.
Annak az építészcégnek dolgozom, amelyik tervezi az American Apparel boltokat.
- Az építészcégnek. - Igen.
Szóval te nem… Nem az American Apparelnél vagy?
Nem. Mi… már beszéltünk. De tudod.
A barátnőm.
Rányomultál a születésnapi bulin.
- Mi? - Lisa.
Én vettem a feleseket, megvan?
- Vettem a… - Feles.
- Feles! Feles! Feles! Feles! Feles! - Feles! Feles! Feles! Feles! Feles!
- Egy, kettő, három, négy. - Egy, kettő, három, négy.
Küldd be a hátsó ajtón.
- Miguel. Miguel M… - McKelvey.
- Ez az. Miguel McKelvey. - Miguel McKelvey. Persze.
- Igen. - Ne hülyülj. Ne hülyülj.
- Persze hogy emlékszem. Emlékszem. - Persze.
Na, mesélj erről az irodáról.
Meg is tudom mutatni.
Oké, menjünk.
- Feles! Feles! Feles! Ez az. - Feles! Feles! Ott voltam.
- Várj, várj, várj. Öt anya? - Igen.
Akkor sokat szoptattak. Nem csoda, hogy ilyen magas vagy.
Matriarchális kollektíva volt. Nulla férfi.
Egy kommunában neveltek.
- Várj, kommunában neveltek? - Igen.
Engem kibucban neveltek.
Rokonlelkek vagyunk, te meg én.
- Nahát. Nahát. - Imádom.
Ez az.
Igen!
Hűha! Itt kezdődik az egész.
- Tudom. - Elakadt a szavam.
Megnézed?
Megnézem?
Larry és Szergej egy garázsban kezdték a Google-t.
Bezos a Starbucksból indult.
Te leszel az első milliárdos, aki takarítószertárban kezdi.
Jó sztori lesz belőle.
Én nem milliárdos akarok lenni. Hanem billiárdos.
Mennyi is a bérleti díj?
Havi 750.
- Belefér? - Megoldom.
TETŐBULI! MOST SZOMBAT ESTE - DJ + MODELLEK
TELJES ELLÁTÁS (HOZZ PIÁT) (BELÉPŐ: 20 DOLLÁR)
Jó bulit! Jó bulit! Jó bulit! Kösz, hogy jöttetek.
Lehetnél rendezvényszervező.
Nem, nem vagyok rendezvényszervező. Sorozatvállalkozó vagyok.
Tudod jól. Oké?
Csak az iroda bérleti díjáért csinálom.
- Elnézést. - Kösz, hogy jöttetek. Jó mulatást!
Elnézést. Bocs. Próbálok kijutni.
Bocsánat. Elnézést.
Nem, nem. Pénzt vissza nem adunk.
- Nem gond. - Semmit.
Tartsd meg. Vegyél inget.
- Vegyek inget? - Aha.
Ez a húgom kedvenc pólója. Ez mesh.
Tudod, mi az a mesh?
- Találkoztam vele. - Találkoztál?
- Igen. - És pávával találkoztál már?
- Találkoztál már pávával? - Nem.
Mert ma este én pávázok.
Hát, a páváknak nincs mellbimbója.
Dehogy nincs mellbimbója. Mindennek van mellbimbója!
Hé, ki ez?
Nem tudom.
Elhívom randizni.
Hó, hó. Hé, hé.
Shalom.
Nem hallottam a neved.
Vajon megmondom egy mesh pólós idegennek,
aki követ a liftbe, a nevemet?
- Hát nem mondom. - Nos, én Adam vagyok.
Adam Neumann. Ez az én bulim.
Látod, már nem vagyunk idegenek.
De még mindig meshben vagy.
És ha nem lennék meshben, akkor randiznál velem?
Nem szoktam. Kösz.
Enni szoktál?
- Vacsorázhatnánk. - Viszlát.
Elmondhatnád, miért nem randizol.
Várj. Legalább azt mondd el, ki hozott ide, a buliba.
Előrelendítjük a kart, visszaülünk szék pózba, utkatasanába.
Kezet le a tégláig. Aki tudja, nyújtsa ki a hátsó lábát.
Kilégzés.
IZRAELI FLOTTA
Felállunk.
Átállunk sukhasanába. Könnyű pózba.
Kezünket a szívünkhöz visszük.
Namaszté.
L’chaim.
Tapsoljuk meg a tanárt!
Gyerünk. Rajta, rajta, rajta. Rajta.
- Micsoda óra! - Köszönöm.
- Micsoda óra! Tényleg. Én… - Nagyon köszönöm.
Az áradás az áradásban csak úgy… Áradt.
- Nagyon kedves. Kösz. - Igen.
Még most is bizsergek.
Rendszerint a haladó kurzusokra járok,
de gondoltam, beugrok megnézni, hogy haladnak a kezdők.
- Tényleg? - Igen.
- És kinél tanultál? - Minden nagy gurunál.
- Mindnél? Fantasztikus. - Igen.
Igen, de most épp gurut váltok.
Újat keresek.
Hát, nincs szerencséd, mert én nem guru vagyok, hanem jógini.
„Jóganini”?
Nem ezt mondtam.
Hát, talán elmagyarázhatnád a különbséget
egy kis harapnivaló mellett.
Talán ki is guglizhatod.
Őszintén szólva azt fogom guglizni, hogy gyógyítható a repedt lágyék.
Hát, nagyon köszönöm, hogy eljöttél az órámra.
Az adományodat nyugodtan hagyd a tálban.
Namaszté.
Üdv.
Nocsak, nocsak, nocsak.
Te is itt vásárolsz? Kicsi ez a város.
Idejársz? Hetven utcára onnét, ahol laksz?
A húsmentes húsgolyó, az, puff, hihetetlen.
És idejöttél egy darab banánért.
Szeretem, ha friss az áru.
Köszönöm.
2,49.
Egy banán?
Nem akarod tudni, hogy megér-e 2,49-et?
Na, megérte eljönni érte egész idáig?
Egy randiért veled? Teljes mértékben.
Egy ital.
- Imádom az italokat. - Egyes szám. Egy ital.
Imádok egy italt.
- Ne szúrd el. - Miért szúrnám el?
- Elszúrtam. Bocs. - Két hétig követsz egy randiért,
aztán késel 45 percet?
Tudom, tudom, tudom, tudom.
Igazad van. Igazad van. Igazad van. Bocsánatot kérek.
Kérlek. Hadd magyarázzam meg.
Üzletet kötöttem. Egy nagyon nagy üzletet.
Nem tudom, mondtam-e már, de sorozatvállalkozó vagyok.
Igen, mindenkinek mondtad a bulin.
- Mit hozhatok inni, uram? - Azt kérem, amit ő iszik.
Megmondom, mi lesz.
Megiszom ezt a pohár bort, amire 22 dollárt költöttem,
és aztán elmegyek.
Ha kiviharzol innen, kelleni fog az energia.
Javaslom, harapjunk valamit.
Az előételek jobbnak tűnnek a főfogásoknál.
Komoly vegán vagyok.
Még egy taquitót sem?
Nem, nem… Nem lehet. Van egy rovatom az unokatesóm, Gwyneth wellnessblogjában.
Várj, Gwyneth? Mármint… Paltrow?
Ő csak egy ember, oké?
Egy nagyon csinos ember.
Majdnem megittam a borom.
Hát, akkor… rendeljünk.
Csak hogy tudd, én egészségmániás vagyok.
Semmi tisztátalan nem kerül be a testembe.
A testem a templomom.
Kamu. Kamu.
Kamu.
- Kamu? - Kamu.
Te, barátom, totál kamu vagy.
Mióta leültél, minden szó, ami elhagyta a szádat, hazugság volt.
Izzadsz, mert bicajjal jöttél.
Gyűrött a nadrágod ott, ahol betűrted a zoknidba.
Nem vagy egészségmániás. Láncdohányos vagy.
Az ujjaid nikotinfoltosak, és amúgy bűzlesz a bagótól.
Előételt akarsz rendelni, mert le vagy égve.
És végül nem azért késtél, mert üzletet kötöttél.
Azért késtél, mert seggfej vagy.
És mi van veled?
Mi van velem?
Mi van veled? A jógaoktatóval?
Fényesebb, ragyogóbb hellyé teszed a világot azzal,
hogy unatkozó Upper East Side-i háziasszonyokat tanítasz,
hogy szagolják a saját seggüket?
Akkor ki itt a totál kamu?
Láttam, mennyit kerestél az órád végén.
Egy rahedli pénzt.
Az adománydobozról beszélsz?
- Adomány. Mindig adomány. - A jógi mind elveszi.
Én tanulok, szóval egy dollárt kapok diákonként.
Mint egy sztriptíztáncos.
Hozom is a számlát.
A cégeid sosem lesznek sikeresek.
Így sosem találod meg a világosságot.
Én legalább hiszek valamiben.
- Mit akarsz ezzel mondani? - Babaruha? Komoly?
- Tudsz bármit a babákról? - Tudod, mi van sok a világban? Baba.
- Tudod, mi kell a babáknak? Ruha. - De főleg mit érdekel?
Hozzám vagy hozzád?
Szórakozol, bazmeg?
- Azt hittem, úgy nézel. - Uramisten.
Ne, ne, ne. Várj, várj, várj, várj, várj, várj, várj, várj.
Nincs nálam a tárcám.
És a könyök a bordáknál, és kilégzésre ereszkedünk. Négy, három…
Adam?
Mit művelsz?
Bocsánat a zavarásért.
Kérem, pihenjünk gyermekpózban.
- Nem lehetsz itt. - Megbeszélésem van.
- Úristen. - Engem nem versz át, Mr. „Jóganini” srác!
- Mit csinálsz? - Egy percig se versz át.
Rebekah, gond van?
Igen, az a gond, hogy látlak ám.
- Látlak ám. - Atyaég.
A sok namaszté, tömjén meg Buddha szobor alatt egy kamugép vagy.
Hát, nekem ne kamuzzál.
Felmentem a honlapodra.
Napi nyolc óra, plusz a pólók, meg túlárazott szenteltvíz.
Jó pénzt szakítasz.
Jó pénzt szakít. Jó pénzt.
És azért szakítasz rohadt jó pénzt,
mert az oktatókat „diákoknak” hívod, de gyakornokként fizeted őket.
Szóval mondom, mi lesz.
Ahelyett, hogy diákonként egy dollárt adsz Rebekah-nak.
ő megtartja az adományokat, és ő ad neked diákonként egy dollárt.
Megértetted?
Jogilag neked nem is kéne pénzt…
Vagy beteszem őt a saját stúdiójába.
És elviszünk minden egyes „diákot”.
Eljönnek, mert megfizetjük őket.
És mert a kuncsaftok miatta vannak itt, nem miattad,
így elvisszük minden egyes kuncsaftodat is.
Őnála van a fényesség, nem nálad.
Én vállalkozó vagyok,
és élek-halok a bomlasztásért.
Köszönöm az italt.
Főiskola után L.A.-be mentem, toltam a színészkedést.
És, tudod, megtanultam egy s mást magamról és a világról.
És itt a vége.
Mit tanultál meg?
Hogy nyerhetek az élet játékában.
Hogy nyerhetsz az élet játékában?
- Jó, tudom. Ez… - Jó, nekem is mondd el.
- Oszd meg a titkot… - Nem lehet. Nem értenéd.
- Nem érteném? - Nem, nem értenéd.
Na jó, érteni fogom.
- Nem hinném… - De, fogom.
- Mondjad, mondjad, mondjad. - Állj le.
- Ó, ne! - Hogy nyered meg az élet játékát?
- Állj le!
Hogy kell nyerni? He?
Mi a titka? Tudnom kell.
A randinkon…
…azt mondtad…
Azt mondtad, a vállalkozásaim becsődölnek.
Komolyan mondtad?
Igen.
Szerintem ez azért van, mert…
nem érdekel az, amit eladsz.
Nincs szándék a munkád mögött.
Mi fontos neked?
Mi érdekel?
Ugye? Csak szeretsz valami mást is a pénzen kívül.
Persze.
- Mikor voltál a legboldogabb? - Ez könnyű. Kissrác-koromban.
A kibucban.
- Kibucban nőttél föl? - Igen.
Nem is tudtam, hogy ilyen még van.
- Várj, milyen volt? - Van ilyen.
Olyan volt, mint a nyári tábor Amerikában.
Perfekt. Perfekt.
Ebből az érzésből csinálj üzletet.
Azt csináld, amit szeretsz.
Így nyerhetsz az élet játékában.
Hozzám jössz feleségül?
Nem.
Még nem.
Szerinted érdekel, hogy hálaadás van? Oldd meg, te mihaszna szar.
Nyisd meg a boltot!
Nem a hálaadásról van szó, hanem a beszállítókról.
Hogyha nincs anyagod...
- Szia. - Szia.
Jön a legforgalmasabb…
- Jöjjek később? - Ne.
Meg kell nyitni. Nem érdekel, mit kell tenned.
Hogy vagy?
Emeld meg a segged, oldd meg. Te adtad a határidőt.
Értem, és rajta vagyunk. Elküldöm a legutóbbi menetrendet...
Akarsz velem vállalkozásba fogni?
- Ez a januári nyitásra van. - Abszolút.
Nem is érdekel, miről van szó?
Ó, de. Abszolút érdekel.
Közös irodahelyiség.
Mindaz, amit elmondtam a Konceptuális Életről,
csak munkahelyre.
- Imádom. - Tetszik?
- Imádom. - Imádod?
Miért én?
Kell egy építész, akinek nem kell fizetnem.
Mi a faszt mondasz erre? Hallod, baszki, amit mondok?
Benne vagyok.
Hé, Miguel. Szaragyú, figyelsz rám?
- Némítva vagy? - Szervezem a talit a tulajjal.
Ne legyél lenémítva, mert esküszöm…
- Nem. Tudom. Teljesen megértem. - Megérted?
Figyelsz rám egyáltalán?
Igen, én végig figyeltem.
Ez egy új kor hajnala.
A haknigazdaság, az önvállalkozók kora.
Egy kor, ahol mindegyikünk üzlettulajdonos,
és az üzlet mi magunk vagyunk.
- Ahogy JAY-Z mondja… - Tudom, mi az a közösségi iroda.
Akkor azt is tudja, hogy óvatos becsléssel is milliárddolláros ötlet.
Milliárdos?
- Milliárdos. - Milliárdos.
- Talán több is. - Simán.
Alig tudja fizetni a bérét…
…és azt kéri, adjam oda az egész emeletet?
Nézze, van egy… Bocs, hogy ezt mondom… elég buta ötlete
egy gyerekruházati cégre.
Buta? Sok a baba a világon. Válságbiztos ötlet.
És semmit sem ért az ingatlanokhoz.
Nekem építész diplomám van.
Neki építész diplomája van.
Tudja, mit, Randall? Maga nem ért semmit az ingatlanokhoz.
Tudja, honnét tudom?
Mert ha értene, nem lennének üres emeletei, Randall.
- Szép napot. - Nem, nem, nem.
- Holnap hozzuk a tervet. - Kérem, ne.
- Holnap az asztalán lesz. - Kérem, ne hozzák a tervet.
- Ígérem… Ne. - Csak egy pitch.
- Mennyi? Tizenhét oldal? - Igen.
Főleg képek.
- Kérem, ne hozzák a tervet. - Nem, nem, nem.
Mit veszíthet? Egy milliárddolláros lehetőségen kívül?
- Holnap. - Oké, ideje menniük.
Kell egy üzleti terv.
Igen, tudom. Azt mondtad, meglesz holnapra.
Minden nagy bizniszsztoriban van egy éjszakázás.
Oké. Jó, akkor gondolom, kell nekünk némi kaja, pia.
Nem, nem, nem. Nem nekünk. Neked.
Az én erősségem az eladás, és ezt eladtam neki.
Te jössz. És 17 oldal legyen.
- Tizenhét. - Jó, de még nem vette meg.
Ó, dehogynem. Csak még nem tudja.
IRODÁKNAK
Ba…
Gyerünk! Elkésünk.
- Gyere. Gyere, gyere, gyere. - Oké. Öt perc!
Perfekt.
- Hé, izzadsz, mint a disznó. - Tudom.
Randall, ahogy ígértem, egy 17 oldalas terv.
Tessék. Greendesk.
Greendesk.
Szóval, a Greendesk környezettudatos ügyfelek részére van.
Munkaállomásokról van szó.
ITT AZ ÚJ MUNKAHELYED.
Tudja, környezetbarát módon gondolkodó cégeknek.
- Ökoharcosoknak. - Ökoharcosoknak.
- Jövőben gondolkodnak. - Pontosan.
Közös bolygóban.
Nem szívesen vallom be…
de ez tényleg lenyűgöző.
De ha a kiépítést nézem, a rövid távú bérlést,
az ismeretlen allízingelőket,
akkor ez nekem egy kicsit túl rizikós.
Nem, nem, nem. Tartsa meg. Tartsa meg.
Nyomtattunk egyet mindegyik lehetséges befektetőnek.
Ez a magáé. Emlékbe.
Oké, köszönjük az idejét.
- Jó. Menjünk. - Egy pillanat.
Milyen befektetőkkel beszélnek még?
Hát, ki jön most?
- Arker, ugye? - Arker.
Van az Arker, aztán a Two Trees.
Előre. Előre.
Várjanak egy percet.
Megnézem még egyszer.
A hatodik oldalon…
- Na? - Príma az energia.
Príma. Príma az energia, príma energia.
Holnaptól jönnek a bemutatók, igaz?
- Bemutatók? - Bemutatók.
Asztalok kellenek.
Miguel, nem asztalokat árulunk.
Mi egy élményt kínálunk.
- Mi? - Egy életstílust.
- Közösséget. - Igen.
Oké, abban megegyezhetünk, hogy pár asztal segítene?
Nem egyezhetünk meg.
De…
Egy kétasztalos fülke, az nagyjából egy…
- 200… 200-szor 150, ugye? - Kétszázszor 150. Igen.
Kérek valamit. Feküdj le.
- A földre? - Igen, feküdj le.
Gyerünk, gyerünk. Feküdj le. Ülj ide.
A fejedet oda… Igen. Perfekt. Perfekt.
Aztán… És Rivka. A kedvemért?
- Komolyan? Koszos. - Igen, feküdj le. Kérlek, kérlek.
Nem vészes. Nem vészes.
- Igen. Oda, a nagy feje mellé. - Nem is tudom. Ez koszos.
A nagy, nagy, gyönyörű fejéhez.
- Így jó? Így képzelted? - Igen, így perfekt.
Fantasztikus. Oké.
Szóval lényegében
egy fülke az egy Miguelszer egy Rivka.
Csokoládégyár volt a 20-as években.
Ha elég nagy levegőt veszünk… még érezni a kakaót.
- A ragasztószalagok az asztalok? - Pontosan.
Igen.
Milyen asztalok?
Miguel?
Hozom a katalógust.
Igen.
Ez a kedvenc részem.
Beteszünk néhány játékgépet ide.
Oda meg egy bárpultot.
Minden ingyenes.
Nappal kombucha lesz, és minden este akciós piák.
Igen.
Nem tudom. Nem tudom.
Nézze, nézze.
Ha olyan irodát akar, ahol stopperrel mérik a munkaidőt, akkor ez nem az, oké?
Csak őszinte vagyok.
Én azt akarom, hogy a kétasztalos fülkéjével a magáé legyen az egész emelet.
Hogy itt ismerje meg a feleségét.
Azt akarom, hogy itt… itt találjon új üzlettársat
egy sörpongmeccs közben,
és úgy bekarmoljon, hogy másnap délig be se jöjjön.
Oké? Azt akarom, hogy a hírlevelünkben olyat olvasson, amiből olyan ötlete támad,
ami megváltoztatja az életét.
- Igen. - Azt akarom, hogy építse az álmait,
hogy megtalálja magát.
És azt akarom, hogy egyáltalán ne féljen.
Ez fontos.
A legfontosabb.
Tudok foglalót letenni?
Abszolúte.
Hé, Miguel, hozd a szerződést.
Jó, se vajat, se sajtot. Semmi ilyet, jó?
Rendben. Italt hozhatok?
Így rendben. Megvagyok.
- Csodás. - Kösz.
Önnek valamit, uram?
Adam, jól vagy?
Adj egy percet, kérlek.
Csak egy percet.
- Jól vagy? Hová mész? - Jól.
Elnézést. Kaphatunk egy percet? Köszönöm.
Az összeomlás, a shortolások, a zárolások után.
Az ötletem működik.
Legalábbis egy verziója.
Ön volt a zsűri az üzleti versenyünkön a Baruchban.
- Igen. - Adam. Adam Neumann.
Tényleg. Elnézést, rég volt.
Hát, nagy hibát követett el, hogy nem fektetett be.
Nagy hibát. Alapítottam egy céget,
és a várható profitunk 200 000 az első évben.
- Hű. Nahát. - Igen.
- Kétszázezret mondott? - Kétszázezret. Igen, igen.
- Gratulálok. - Kétszázezer.
Szép. Ennyit keres a titkárnőm.
Pár nulla még hiányzik.
Örülök, hogy láttam, Adam.
Jó étvágyat.
Hé.
Tudunk… tudunk most menni? Mehetünk?
- Biztos? - Igen, csak gyere. Kérlek.
- Oké. - Oké.
Mi történt ott hátul?
- Nem kellett volna odamennem. - Miért? Kik voltak ezek?
Az nem számít.
- Nem számít. - Adam, rám néznél, kérlek?
Szart se értem el. Szart se!
Igazad van.
Semmit sem értél el…
…ahhoz képest, amit még csinálni fogsz.
Tudom. Te több vagy, mint a Greendesk.
De meg kell mutatnod nekik.
Különben sosem fognak tisztelni.
El kell érned, hogy lássák.
Mit lássanak?
Mit lássanak, Rivka?
Te szupernóva vagy.
Rivka.
Egyre jobban csinálod.
ELADÓ IPARI HELYISÉGEK
Grand Street 154.
Egy sarokra a Broadwaytől, egy sétányira egy vásárcsarnoktól.
- Rengeteg étterem. Rengeteg. - Sok.
- Perfekt. - De ez itt Manhattan.
Van egy tökéletes épületem a Plymouth 195 alatt. Hagyjuk Manhattant.
Miguel. Igaz?
Nem csak Manhattanről beszélek.
Hanem L.A.-ről, Londonról, Párizsról, Dubajról.
Oké, hé, hé, hé. Figyeljenek.
Van egy pont az életben,
amikor fel kell tenni a kérdést: „Mennyi az elég?”
Vásároljon ki minket.
Értem.
Nem is akartad meggyőzni, hogy költözzünk Manhattanbe.
Hát, ha igent mondott volna…
Jó, de tudtad, hogy nem mond.
Miguel, az utolsó munkahelyeden óránként 15 dollárt kerestél?
Tizennyolcat.
Most kerestünk 500 000 dollárt 20 perc alatt.
Gratulálok.
Bizonyítottuk, hogy működik az ötlet.
Így már lehetetlen nemet mondani rá.
Csincsin.
- Nem. - Nem.
- Dehogy.
- Nem. - Igazából…
- Nem. - Soha.
Nem.
Nem. Nem? Ennyi? Csak így nem?
Nézzék, még mindig a bedőlt ingatlanpiac romjai alól kászálódunk kifelé.
Komoly hitelű bérlőket keresünk. A maguk besorolása olyan, mint az egyetemistáké.
Nem adok bérbe maguknak, és őszintén szólva
szerintem más sem fog.
Menjenek vissza DUMBO-ba.
Arra a piacra, amit ismernek.
Aláírtunk egy versenytilalmit a régi társunkkal.
Mi… Nem mehetünk vissza Brooklynba.
Nos, ez nem volt túl okos lépés.
- Nem, nem. Én… - Sajnálom, uram.
- Nem látom önt a naptárban. - Bridget, én… Igen.
Csütörtökön küldtem az e-mailt.
Szabad újra a nevét, uram?
- Adam. Adam Neumann. - Rendben, Adam Neumann.
A kiemelt céges székhelyünket keressük Manhattanben, és…
Sajnálom. Nincs szabad időpontunk.
Tudom alkalmasabb időpontban hívni?
Tudjuk az elérhetőségét. Hívjuk az időpont miatt.
Ne… Jó, köszönöm. Egy utolsó kérdés.
Újra mondom, nincs szabad időpontunk.
Hát, be tudnék menni holnap,
- közvetlenül az irodába. Még egy… - A holnap tele van. Szép napot, uram.
Micsoda nap, micsoda nap, micsoda nap.
Á, emberek.
Neked milyen napod volt?
Jó volt.
Csak jó?
Igen, jó volt.
Jó jó, vagy csak jó?
Csak jó.
Jó.
Hé.
Sajnálom. Olyan hülyeség.
Én csak…
Régen annyira otthon éreztem magam a stúdióban,
de most mindig, ha belépek,
az instant leves szagát érzem.
Ő amúgy sem igazi „jóganini”.
Tudom, de így érzem a sók töménységét,
és az állatok szenvedését, és a hamisságot, és a kamut.
- Hé, hé. - Azt hittem, ez a hivatásom.
Gondoltam: „Ez az. Ez a hivatásom. Van egy hivatásod.
Otthon vagy.”
- Ne, ne, ne. - Nem megy. Nekem…
Nem lehetek megint semmi.
Nem lehetek megint egy nagy semmi.
Sosem leszel nagy semmi.
Rivka, Rivka, Rivka.
Nem akartam elmondani, de egyszer láttam, ahogy sorba áll a Popeye csirkésnél.
Te nagyobb vagy ennél.
Te vezér vagy.
Te tanár vagy. Művész.
Fenomenális tehetség.
Annyi felfedeznivaló van még az életben.
Te most úton vagy. És oda fogsz érni.
Tényleg ezt gondolod?
Nem, nem.
Hiszek benne.
Gyere le a földre.
- A padlóra? - Igen.
Oké. Lemegyek a padlóra.
Ó, helló.
Fél térdre.
Fél térdre?
Igen.
Igen?
Igen.
Igen?
- Igen. - Nem.
- Igen. - Csináljuk.
Igen. Igen. Igen!
Én manifesztáltalak.
Te így hívod?
Ez igaz. Én voltam. Működik.
Ne. Tényleg?
Csukd be a szemed.
- Oké, becsuktam. - Oké.
Ha pozitív rezgéseket küldesz ki a világba…
…az univerzum ajtókat tár ki.
Ne merészeld. Nem.
Koncentrálj a spirituális energiádra,
hogy sugározd ezeket a rezgéseket.
Jól van, érzed?
- Érzem. - Érzed?
Igen.
Oké.
Adam.
- Az univerzum hív. - Mi az?
Ó, basszus.
Jevgenyij Riszakov.
Jevgenyij Riszakovval lesz találkozóm.
Varázslónő vagy.
El kell mondanom Miguelnek.
Te voltál. Nem én.
Nem, nem is tudom.
Valami történik itt, de tetszik.
Ez nem rossz. Ez nem rossz.
De vehettél volna nyakkendőt.
De V-nyakú van rajtam.
Nem, nem. Az egy snorer.
Az egész családja csupa tarhás snorer.
Először jött a parkolóhelyekkel.
Most meg mi adjunk pénzt a hűtés felújítására?
Menni fog.
Menj le a boltba, vegyél neki egy ventilátort.
Hadd tárgyaljak Flikkel és Flakkal.
Fiúk…
Tíz percem van.
Rendben. Nos…
A mi cégünk azért más, mert mi nem csak közösségi iroda vagyunk.
Hanem egy életstílus.
Köszönöm, Altatóember.
Tudja, mit? Ez a hely igazából nem felel meg nekünk.
Nem működik. Nem működik.
De köszönjük. Köszönjük.
- Miguel, menjünk. - Nem jó?
Nem, nem, nem. De köszönjük az idejét.
Nagyon köszönjük. Hálásak vagyunk, és…
Miért nem?
Nos…
Északi és keleti a fekvése, mindkét irányban más épületekre nyílik.
Az ablakok plexiből vannak. A padló katasztrófa.
Olyan, mint egy háborús övezet. Mindenképp újra kell betonozni.
- Igaz? Új alap. - Így van.
Igen, katasztrófa.
Fogadok, hogy márciusban olyan, mint egy betonkoporsó, igaz?
Szeptembertől márciusig?
És annyi az azbeszt,
hogy Miguelnek rákja lesz, mielőtt kilép az épületből.
Nem. Ez a legjobb esetben is… Egyetértesz?
A legjobb esetben is semmilyen és funkcionális.
Nem az a jó, ha semmilyen és funkcionális?
Nem, nem az. Pont ellenkezőleg.
Mi valami mást csinálunk.
Közösséget építünk.
Életstílust.
Bocsásson meg, de senki sem fog „Riszakov és Társai” feliratú pólóban császkálni.
- De velünk igen. - Jól van, jól van, dumafranci.
Hogy akar hozzálátni?
Nos, megmondom.
Vagy még jobb,
megmutatom.
Kérem. Kérem, jöjjön velem.
Így… Így fog kinézni a holnap.
Legyen világosság.
És tágas, nyílt terek embereknek, beszélgetni, alkotni, enni, játszani.
Teremteni vállalkozásokat, barátságokat, emlékeket, és…
akár még… akár még szerelmeket is.
Ha még mindig nem látja, akkor talán érzi.
Láttad ezeket a fotókat?
Ez az épület szar.
Nem az épületről van szó.
Hanem az emberről.
Ő egy befektető. Igaz?
Kell nekünk egy befektető?
Egy befektető megszerzi a pénzt. A pénz megszerzi az épületeket, amik nem szarok.
Akkor mi a terv? Hogy vesszük rá a befektetésre?
Adam manifesztálni fogja.
Be akarok társulni.
Nem társat keresünk. Sajnálom.
Nem társat. Befektetőt.
Van egy szám a fejében?
Nem lehet túl alacsony.
És nem lehet szemérmetlen.
Mindenkinek van ára.
Hallani akarom az összeget.
Én is láthatom a számot?
Srácok, ez vicc?
Nem mehetünk oda tárgyalni Jevgenyij Riszakovhoz azzal, hogy:
„Helló, a cégünk,
aminek nincs se alkalmazottja, se forgalma, se épülete…”
Még nevünk sincs.
És azt mondjuk, hogy négy és fél millió dollárt ér?
Miguel, több száz épületünk van.
Csak még nem szereztük meg.
A becsérték csupán egy összeg, amit valaki hajlandó megfizetni.
Ez nem a pénzről szól. Hanem az értékről.
Arról, hogy látod a saját értékedet.
Adam, ez őrültség.
Adam. Hé, ezt nem tehetjük.
Hülyének fog nézni.
Négy és fél millió?
- Adam. Adam, kérlek. - Miguel. Miguel.
Elnézted egy nullával.
Negyvenöt millió.
Tizenöt millió egyharmad részesedésért.
Ez a szám nem fog menni.
Mi a chai?
Tizennyolc.
A 18 szerencsés szám a héberben.
Azt jelenti, megáldasz engem és a befektetésemet egy jó, hosszú életre.
Adj 18 centet a végéhez, és megállapodtunk.
Tizenöt millió és 18 cent egyharmad részesedésért.
Az ügyvédemmel megcsináltatom a papírokat.
Még nem is kérdeztem.
Mi a név?
Mi a nevünk?
A mi nevünk.
„Mi.”
We.
- We... „We live”. - „We dream”.
„We dream”.
- Álmodunk. - „We wor…”
- Adam. - Bruce.
Gondolom, nem azért jöttek, hogy gratuláljanak a WeWork Lima megnyitásához.
Ezernyolcszázhatvan négyzetméter, pont San Isidro szívében.
Kilencvenhat százalékban kiadva.
Egész jó.
Nem, gondolom, azért jöttek,
mert az online Wall Street Journal-előfizetésük jelezte,
hogy van egy új WeWork-cikk,
ami ahelyett, hogy dicsérné a globális pozíciónkat, vagy a negyedéves prognózist,
ami amúgy nagyon jó,
tönkre akar tenni minket.
Van 425 létesítményünk a világ 100 városában,
és több mint 400 000 tagunk.
Úgyhogy a Journal cikke engem nem zavart.
Nem. Nem.
Inkább inspirált.
A jelenlegi becsértékünk 47 milliárd dollár,
egyesek szerint ez… röhejes.
És őszintén szólva egyetértek.
Egybilliót érünk.
Még el sem kezdtem valóra váltani az elképzelésemet arról, mivé lehet ez a cég.
Szemernyi kétség sincs bennem. Zéró.
De mikor maguk rendkívüli ülést hívnak össze,
akkor világos, hogy egyesek kételkednek.
Azt akarom mondani mindenkinek,
ha nem látják, hogy mit építünk itt, akkor most van itt az idő távozni.
Mert csatába készülünk,
és ha egy aprócska cikk alapjaiban rázza meg önöket,
akkor nem akarom önöket magam mellett. Értik?
Nem kellenek mellém.
Szóval, mi legyen?
Mert két hét múlva bevezetjük a céget a tőzsdére.
- A tőzsdére? - A tőzsdére.
Úgy jött ide, hogy azt hitte, a tőzsdei bevezetésért harcol?
Természetesen.
Adam, a tőzsdei bevezetés ki van zárva.
Vezérigazgatóként ezt nem fogadom el.
- Adam. - Nem fogadom el.
- Továbbá… - Adam. Adam.
…nem hiszem, hogy hisznek bennem…
Adam.
Az igazgatóság szavazott ma reggel.
Kiraktuk magát.
Adam. Menjünk.
Befejezted a duzzogást?
Jó.
Hívd az ügyvédeket.
Jó. Melyiket?
Az összeset.
A WONDERY PODCASTJA ALAPJÁN
A feliratot fordította: Speier Dávid