POMOŘANSKÉ POBŘEŽÍ
To, jak jste mého bratra a ty pohany zachránili z pláže, bylo působivé.
Jak dlouho u vás Harald zůstal, než odplul do Novgorodu?
Ten v Jomsborgu nebyl.
On a Leif se s Freydís rozloučili krátce po bitvě s vámi.
Ale ji jste k sobě vzali.
Harekr ji ustanovil kněžkou,
ale pak se cítil ohrožen její mocí, zavraždil ji
a vzal si její dítě.
Dítě? Haraldovo?
Syna.
Harekr z něj chce vychovat příštího vládce Jomsborgu.
Znal jsem tvého otce.
Jmenoval se Torvil Magnusson.
Torvil Vysoký.
Než jsem nalezl Krista, drancovali jsme spolu na východě.
Byl to skvělý válečník.
Nevěřím ti.
Tvoje matka je Gudrid.
Byla, a jistě stále je, krásná žena.
Ty nájezdy podnikala s ním a tebe nosila s sebou.
Taky jsem znal Harekra.
Není nic víc než sprostý pirát, proto ho chci chytit.
- Já myslel, že lovíš pohany. - Ano.
Ale teď je mou misí obchod.
To je budoucnost našeho světa.
Piráti jako Harekr, kteří přepadají jiné Vikingy,
jsou mí nepřátelé.
Proti Jomsborgu nic nemám.
Jen proti jeho vůdci.
Těžko můžu uvěřit, že by takového válečníka nechal vyhostit.
Já bych tě chtěl mrtvého.
Snažil se o to, ale starší ho přehlasovali.
To byl zásah bohů.
To říkáš jako křesťan?
Čím jsem starší, Jorundre,
tím více vidím podobností mezi našimi náboženstvími.
Modlím se ke svému Bohu, abych mohl Harekra zničit.
Tví bohové zjevně chtěli, abys přežil.
Naši bohové nás svedli dohromady z jistého důvodu,
abys nás mohl vzít do Jomsborgu,
aby byl Harekr sesazen
a abys získal své právoplatné místo
vůdce nového Jomsborgu.
Božský zásah.
VIKINGOVÉ: VALHALLA
Kaysane.
Jak ti je?
Dobře.
Vůbec neumíš lhát.
Ráno jsem provedl měření.
Měli bychom být při ústí Dněpru.
Jen dva dny od Cařihradu.
Brzy budeš doma.
Jak je jí?
Musí odpočívat.
A my budeme potřebovat stěžeň.
Olaf.
Palte!
Jak nás našel?
A jak vědí, jak zůstat mimo dosah našich strážců?
Jorundr.
To by neudělal. Neobrátil by se proti svému lidu.
Neví, že Harekr je mrtvý,
ani že já žiju.
A nezná Olafa.
Musíme se mu postavit!
Budeme je odrážet, dokud neodplují!
Neuděláme ani jedno!
Teď ví, kde jsme.
Pokud zaútočíme na moři
nebo ho budeme odrážet, odpluje domů
a vrátí se s více muži a loděmi.
Tak jaký máme plán?
Jsme posledními stoupenci starých způsobů.
Mnoho z nás je tady kvůli němu.
Oloupil nás o naše domovy a rodiny.
Teď loví i ty, kteří tu žijí odpradávna.
Já ho znám.
K tomu poslání ho vybízí jeho Bůh.
Jestli máme přežít,
připomeňme mu, že má ještě práci.
- Pravda. - Ano.
Jomsborg je přirozená pevnost.
Vstup je z moře neviditelný
a útočící flotila musí
vplouvat po řadě
a je snadným cílem pro katapult na útesu.
Takže útok zezadu, po souši?
To je možné,
ale Harekr by vás viděl a odřízl by vás od lodí.
Tak kde má slabinu?
Přední brána.
Pokud zneškodníte hlavní katapult,
nemá obranu.
Co navrhuješ?
Navrhuji misi pro budoucího vůdce Jomsborgu.
Vezměte je nahoru!
Přicházejí od východu!
Chceme mluvit s Harekrem.
- Kde je? - Je mrtvý.
Zabili ho jeho lidé.
Tak kdo tady velí?
Já.
Chceme si promluvit.
- Ne bojovat. - Ty žiješ.
Zjevně.
Dovolili jsme ti vstoupit. Řekni, co chceš.
Chci Haraldova syna.
Myslíš mého syna.
Harald je křesťan.
Nemůžu dopustit, aby jeho syn vyrůstal v pohanském světě.
Myslím, že víc se bojíš toho,
že se jednou náš syn utká s tvým o norský trůn.
Pokud chceš mé dítě, Olafe, budeš mě muset zabít.
Zrádce!
Matko.
Neříkej mi tak! Přinesl jsi mi hanbu a potupu!
Ne.
Matko!
Nevěděl jsem.
Chtěl jsem zabít Harekra. Jomsborg bych nezradil.
Tak to nedělej teď.
Vzkaz od Freydís.
Přístav.
Nech mě! Už nejsi můj syn!
Má královno.
Provádím předsvatební úkon kajícnosti.
Na to máte čas?
Nemáte se dnes ženit?
Princezna nezaujme místo té, kterou jste mi vzala.
Ale Bůh mi dal sílu vám odpustit.
Otec mi jednou řekl, že ve válce
nezáleží na velikosti nepřátelského vojska,
na síle jeho oceli ani na odvaze jeho mužů.
Pro vítězství je potřeba pouze
znát nejhlubší touhu nepřítele.
A vy ji znáte?
Aelfwynn vám nemohla dát syna královské krve,
ale Gytha ano.
A její ruku byste nezískal,
kdybyste mou rukou neztratil něco, co má nezměrnou hodnotu.
Opět jste se ve mně zmýlila.
Ale Bůh se nemýlí,
a ten shledá, že jste hoden pekla.
Těším se, že se tam s vámi setkám.
Myslím na svatbě.
Co je to za místo?
Pontská Olbia.
Pro staré Řeky to bylo posvátné místo.
Postavili tu krásný chrám.
Po staletí se sem přicházeli poklonit cestovatelé,
zejména ti, kteří mířili do nového života.
Jako my všichni.
Nic víc nemáme?
Jen ve skladech nahoře u stráží.
Přineste všechno. Chci je mít tady.
Všechno.
Dala jsi mu to?
Ano.
Jsem tady, protože jsem na jeho ruce viděla tento obrazec.
Předtím jsem viděla, jak ho Věštec kreslil do písku.
Řekl, že mu mám věřit.
Já už nerozumím osudu
a nevěřím sudbám.
Vikingové svůj osud neřídí.
Ale můžeme ovlivnit, jak se mu postavíme.
Věř svému synovi.
Musíme zaútočit po souši.
Je to nejbezpečnější, když je Harekr mrtvý.
Jorundre, co myslíš ty?
Měl bys odjet.
Vrátit se s více loděmi.
Cestu zpátky znáš.
Zaútoč, až budeš silnější.
To je směšné.
Viděls, že hlavní loď opravovali.
A zbylé lodě jsou právě na výpravách.
Viděli jsme to, co ona chtěla.
Zbylé lodě mohla ukrýt.
Vy to nechápete.
Celé je to past, kterou na vás chystá.
Vyzývá vás k útoku na Jomsborg.
Pokud to uděláte, čeká vás smrt.
Myslíš?
Ano.
Já myslím, že to ty nechceš zaútočit.
Je pochopitelné, že za své rozhodnutí cítíš vinu.
Vinu?
Chtěl jsem Freydís pomoct a zaplatil jsem za to tímhle.
A pomohl mi snad někdo v Jomsborgu?
Ne.
Chtěl jsi můj názor.
Já ti ho dal.
Neodjedu.
Bůh mě sem přivedl z nějakého důvodu a já před svým osudem neuteču.
Pak musíš zničit ten katapult.
A utíkali jsme co nejrychleji…
Ale já tu kouli neviděl a bác!
Válel jsem se obličejem v zemi.
Miluji tě.
Je mi to líto.
Konečně přišel můj čas.
Už teď mi chybíš.
Mariam…
Vyřídím Órlaith, že na ni s láskou vzpomínáš.
Děkuji.
Máš před sebou těžkou cestu.
Pomoz mi, prosím.
Nemůžu ti dát radu.
Ale tvé srdce ano.
Starej se mi o něj.
Víš, že budu.
Amen.
Děkuji.
Gratuluji.
Teď jsi vdaná paní.
Děkuji, královno.
Něco pro tebe mám.
Godwine, gratuluji.
Královno, je nádherný.
Má pro mě speciální význam.
Přeji si, abys ho stále nosila.
- Žehnám vám. - Děkuji.
Teď jsi součástí rodiny.
Mám od tvých dětí vysoké očekávání.
- Vynasnažím se, Výsosti. - Já vím.
Budou napůl Vikingové.
Snad se ti podařilo
své podezření vůči Godwinovi setřást.
Ano.
Dobře.
Raduj se za mne.
Umírám na nádherném místě.
Slíbil jsem, že tě dovedu domů,
ale selhal jsem.
Ještě se dostaneš na nádherná místa, Leife Erikssone,
a mnoho se naučíš.
Takže s tebou chci sdílet
ještě jednu věc.
Až připluješ do Cařihradu,
najdi Lví bránu.
Stranou od ní, vedle Belisarovy věže,
je můj domek.
Teď je tvůj.
Uvnitř najdeš mnoho věcí, které ti pomohou na tvé cestě.
To, co se tam naučíš, užívej moudře.
Teď mi ještě jednou pověz
o písni velryby,
která plave až na samotné dno světa.
A pak se, zničehonic,
vynoří z temnoty,
s ústy rozevřenými tak, že pohltí celou loď,
a náhle
jen na okamžik vstoupí do našeho světa
a celý ho vstřebává
a pak zase zmizí
do hlubin.
Všiml jsem si, že ti královna dala dar.
Ano, řekla, že tě potěší.
Jen ty mě můžeš potěšit.
Doufám v to.
Zapomněls, že máš vikinskou ženu?
Vzal jsem si krásnou ženu.
Co se děje?
To je královnin dar?
Ano.
Není nádherný?
Řekla mi, že pokaždé, když ho uvidíš,
připomene ti tvou minulost
a ty, které jsi miloval a ztratil.
Řekla, že ho vzala medvědovi.
Ale to asi nebude pravda.
Sundej si to.
Nemůžu.
Přiměla mě slíbit, že si ho nesundám.
Není jí to podobné?
Ano.
Je to celá ona.
Ze země
jsme tě stvořili.
A do ní tě vrátíme.
A z ní
tě opět přivedeme.
Neuvěřitelné, že jsme téměř v Cařihradu.
Nespěchám tam.
Ten pocit znám.
Chtěl jsem si zaplatit armádu
a vrátit se domů jako král.
A teď
jsem od toho cíle ještě dál, než když jsem vyrazil.
Ale možná jsi blíže něčemu mnohem většímu.
Pomohl jsi doručit poklad mého otce.
Císař si ho velmi cení.
Jeho odměna předčí tvé sny.
Tak proč nespěcháš s jeho doručením?
Nechceš se zbavit zodpovědnosti?
Protože nevím, co přijde potom.
Budeš volná.
Sama rozhodneš.
Všeotče a valkýry,
pohleďte na mě příznivě
a darujte mi vítězství.
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno tvé,
přijď království tvé, buď vůle tvá,
jako v nebi, tak i na zemi.
Všeotče a valkýry,
pohleďte na mě příznivě
a darujte mi vítězství.
A neuveď nás v pokušení,
ale zbav nás od zlého.
Amen.
Ať se mi stane cokoli,
nesmíš dopustit, aby ho získal Olaf, rozumíš?
Pokud zemřu a někdo se tě na něj zeptá,
řekni mu, že je synem Haralda Sigurdssona,
vnuk Erika Rudého
a synovec Leifa Erikssona.
A jeho matka je Freydís.
Strážkyně víry.
Tudy.
Nezapomeň na signál.
Teď!
Pohanská špíno! Zrádce!
Jorundre!
Dej signál lodím.
- Proč? - Udělej to.
Běž.
Tam. Zneškodnili katapult.
Veslujte.
Vesla! Veslujte!
Řekni mé matce,
že nejsem zrádce.
Připravte se!
Kde jsou její lidé?
Na koho čeká?
Na mě.
Přišel jsem si pro něj, Freydís.
Takhle ty bojuješ jeden na jednoho
s celou flotilou?
Chtěl jsem, aby mí muži na ten souboj dobře viděli.
To se často nevidí, aby velkého Olafa Haraldssona
porazila žena.
To je Knutův syn?
Ano, norský král Svein.
Norský králi.
Nechceš přijít sem, abys lépe viděl?
Co je napsáno na tvém meči?
Stojí tam „Strážkyně víry“.
Mým osudem je chránit ty, kteří uctívají stará božstva.
A mým osudem je ty staré mýty vymýtit.
Měl jsem tě zabít ve Velké síni,
když jsi zabila Gunnara.
Dala jsem ti šanci.
- Nevyužils ji. - Ale teď jsem tady, Freydís.
Ale než tě zabiju,
dám ti poslední možnost
přijmout Kristův svatý křest
a příslib věčného života.
Vykoupení.
Věčný život.
Jsou všichni ti muži pokřtění?
Ano.
Každý z nich.
Dobře.
Pak mám z tohohle lepší pocit.
Běžte!
Sveine!
Freydís!
Běž pryč! Nepleť se sem!
Teď jsi na řadě ty, Olafe.
Možná si myslíš, žes mě zabila, Freydís,
ale udělala jsi opak.
Učinilas mě mučedníkem,
jehož jméno si budou lidé pamatovat
dlouho poté, co tvoje bude zapomenuto.
Kdo tu zůstal, aby o tobě vyprávěl?
Ne! Prosím.
Ušetři mě, prosím.
Vstaň, norský králi.
Kdo z vás je Harald Sigurdsson z Norska?
To jsem já.
Římský císař
přijel z Cařihradu, aby tě přivítal.
Slyšeli jsme zvěsti, že se skupina Vikingů
dostala skrz Pečeněhy se skupinou žen.
Nejsou to zvěsti.
Chán je mrtvý.
To je úspěch,
který si málokdo představoval, natož aby ho dokázal.
Přijel jste až sem, jen abyste nám poděkoval?
Ne, chci vědět,
jestli máte poklad Vitomira Čudského.
Vitomir naši cestu nepřežil,
ale jeho dcera ano.
Věřím, že má to, co chcete.
Ano, já vím.
Už jsme potvrdili jeho pravost.
Jsi právě tak nádherná, jak tě tvůj otec popisoval.
Vítej do svého nového života.
Nového života?
Tys nevěděl, co vlastně doručuješ?
Myslel jsem, že ten medailon.
Ne.
Mou nevěstu.
Novou cařihradskou císařovnu.
Vás všechny
čeká v Cařihradu hrdinské přijetí
a odměna za vaši statečnost.
A tobě, Haralde Sigurdssone,
jsem zavázán.
Požádej mě o cokoli, poskytnu ti to.
- Cokoli? - Ano.
Najdu si svou cenu.
Dobře.
Muž tvých schopností by se mi v mých službách velmi hodil.
- Dej jim, co budou chtít. - Ano.
Mohlas mi to říct.
Kdybys to věděl, co bys mi radil?
Abys neříkala, kdo jsi.
Pak bychom sem oba dorazili s prázdnýma rukama.
Nyní máš přízeň samotného císaře.
A ty jsi jeho císařovna, pro mě nedostupná.
Pro tebe není nic nedostupné.
Kdo je to?
Sveine!
Kde je Olaf?
Jak ses sem dostal?
Ty budeš Freydís.
Vrátila jsem ti syna, ač jsem nemusela.
Děkuji ti.
Co si žádáš za tu laskavost?
Mír.
Máš mé slovo.
Matka matce.
Mám právo na pomstu.
Já jí věřím!
- Zkouška soubojem. - Se mnou?
Proti stovkám? Spíš tisícům.
Tys nikdy nebyl křížem, který drží meč.
Zemřeme-li, zemřou i naši bohové.
Bez Gróňanů by londýnský most ještě stál,
ale my ne.
Ty jsi Freydís, že ano?
Strážkyně víry?
Ano.
To jsem.
Podívej se.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková