Лейфе!
Елено!
Лейфе!
Маріам.
Ти як?
-Думаю, нормально. -Знаєш, де інші?
Ні.
-Лейф не з тобою? -Ні.
Нам потрібні мотузки й шківи з вітрил.
Вони тут.
Печеніги!
Пригніться.
Я Гаральд Сігурдссон.
Принц Норвегії
і племінник
Ярослава Мудрого.
Він каже: «Норвезькі принци, мабуть, дурні, щоб кидати виклик Дніпру».
Але я стою перед вами.
Який був твій товар?
Раби, але всі потонули.
Обшукайте човен.
Хан хотів би побачитися з принцом?
Агов, Бальцаре.
Ви мене боїтесь?
Я думав, що печеніги нікого не бояться.
Скажи йому, я дорого вартую.
Якби хан знав, що у вас був принц-вікінг,
ви б усі були багатими.
Він каже: «Дізнаймося, наскільки ти цінний».
ВІКІНГИ: ВАЛЬГАЛЛА
Куріє.
Кейсане!
-Ви бачили інших? -Ні.
Дорне!
-З нею все добре? -Так.
Ти живий.
Є сліди інших?
Ні. Поки ні.
Треба йти вниз за течією.
Знайти їх і човен раніше за печенігів.
НОВГОРОД РУСЬ
Ми знаємо, що це місце існує.
Звісно, що існує.
Я хочу знати, де воно.
Ми думаємо, що це десь поміж цих островів.
Йомсборґ може бути де завгодно на цьому узбережжі.
Можна пливти тижнями і не знайти його.
Навіть місяцями.
Найкращий захист Йомсборґу,
що його не видно з моря, і тільки тамтешні моряки знають шлях.
А що ти можеш сказати нам про ті води?
Дуже небезпечні густі тумани й річкові мілини.
Помолися перед тим, як пливтимеш туди.
Якщо знайдеш Йомсборґ,
прошу, дай знати, щоб я позначив на мапі.
Якщо я його знайду, ви можете забути про Йомсборґ.
Бо він більше не існуватиме.
Маріам.
Лейфе.
Ти як?
Усе гаразд.
Але печеніги забрали Гаральда.
-Він сказав їм, що ми мертві. -Якого кольору одяг?
-Червоний і білий. -Що це означає?
Це був не хан. Мабуть, плем'я зі сходу.
Кадлін тут?
Ні.
-Як човен? -Корпус отримав пошкодження,
але він пливтиме.
Ти можеш поставити човен на воду?
-Так. -Зроби це.
Я знайду Гаральда.
-Ми підемо з тобою. -Ні.
Ви потрібні тут, щоб човен відремонтувати.
Тоді ми підемо.
І я також.
Я єдиний, хто знає їхні табори. Ваша найкраща надія на виживання.
Куріє.
Я хочу, щоб ти це взяв, про всяк випадок.
Але ти це собі зробила.
Там тільки на одного.
Використай, коли буде треба.
Дякую.
Ось.
Якщо треба буде його використати, бийся, як тварина.
Ходімо!
Він називає себе принцом Норвегії.
Приведіть його до мого намету.
Ти ж не думаєш, що це підніме корабель.
Треба десять чоловіків.
Ви вдвох упораєтесь.
Ми це зробили.
Тепер треба виштовхнути його з мілини туди, де глибше.
Ні!
Кадлін.
Ні.
Кадлін.
Вона була християнкою.
Я не знаю ніяких християнських молитов.
Думаю, варто сказати все, що у твоєму серці.
Я почувався кращим чоловіком з нею, ніж коли був наодинці.
Коли я був з нею…
життя мало сенс.
Вона була добра до мене.
Як і ти до неї.
Кажеш, що ти принц Норвегії?
Так.
Але також сказав, що работорговець.
Я був на шляху до Константинополя.
Один човен. Без армії.
Сумно, наскільки
варяги почали боятися печенігів.
Колись велика раса воїнів, вони були нашими трофеями.
Я не варяг.
Я вікінг.
І я бачу,
що в твоїй колекції немає черепа вікінга.
Справді?
Звідки ти знаєш?
Бо якби ти зустрівся зі справжнім вікінгом, він би пив з твого черепа.
Вбити людину в кайданах легко.
Щоб битися з нею, потрібна відвага.
Я її тут небагато побачив.
Ти вважаєш мене боягузом?
Я вже побачив, як печеніги кидають виклик воїну.
Тягнуть його кілометрами, не дають води,
і коли вони пропонують битись,
половина битви вже виграна.
Ти маєш рацію.
Є інші способи випробувати силу воїна.
Пригніться.
Так.
-Пахне вогнем. -Там нижче невеликий табір.
-Вісім наметів. -Це табір для набігів.
Гаральд має бути там. Ти бачиш основний намет хана?
Так, далеко.
Я й Курія спробуємо домовитися з ватажком за Гаральда.
Якщо вони не приведуть коней — нам не вдалося,
і вони знатимуть, що є інші.
Вам треба повернутись до човна й відплисти якнайшвидше.
Ні. Ми не підемо без усіх.
Коли воєначальник мене побачить, він відправить звістку хану,
і мій брат повернеться з багатьма воїнами.
Ваш єдиний шанс — відпливти до прибуття.
Гаразд.
Менш вірогідно, що твої м'язи розірвуться,
якщо не рухатимешся.
Лейфе.
Що сталося?
Ти маєш мені щось пообіцяти.
Хан повернеться з багатьма воїнами,
і вони схоплять тебе, якщо спробуєш узяти мене з собою.
Я прийшов сюди, не щоб тебе тут залишити.
На відміну від мене.
Ти знаєш, що це?
Маріам дала це мені.
Довівши мене сюди,
ти дав мені можливість спокутувати вину перед Ульґеном,
Всеотцем моєї віри.
І коли я помру,
він перетворить мою душу на птаха,
і я летітиму до Очмаку,
де моя дружина вже давно чекає на мене.
Вона муситиме почекати трішки довше.
Відпустіть його, або я його вб'ю.
Ви знаєте, хто це? Знаєте?
Це брат хана.
За його голову призначено винагороду,
яку я готовий обміняти на норвежця й двох коней.
Йди швидше та скажи хану.
Усе добре?
Краще не буває.
Тепер коні.
Щось сталося. Вони не пішли по коней.
Що нам робити? Вертатись до човна?
Ні.
Ходіть, хлопці, збирайтеся. Погляньте, хто в нас.
Думаю, тут варто подякувати, що я прийшов.
Тут я запитаю, чи в тебе є інший план.
Поки ми чекаємо на хана…
трішки розважимось.
Уперед!
Елено!
Зупиніть їх!
Втікаймо, швидше!
-Це я. -Лейфе, залиш мене!
Вперед!
Тримайте їх! Хапайте!
Вперед!
Тягни.
Бату, допоможи!
Вони йдуть. Уперед!
Хан позаду нас!
Усі на човен!
Ходімо.
Гаральда поранено!
Залазь.
Швидше! Давай.
Він не рухається.
Сильніше! Штовхайте сильніше!
Усі, штовхайте!
Сильніше!
Погляньте!
-Нумо! -Куріє!
Повернися!
Ні!
Повернися! Куріє!
Куріє.
Привіт, брате.
Я чув тисячі розповідей про тебе,
як ти тремтів у в'язниці на півночі.
А я часто думав про тебе, поки був там.
Ти думав про те, як я
вбивав твою дружину, поки ти втікав, як зляканий собака?
Шкода, що ти не побачиш задоволення в моїх очах,
коли я проткну тебе мечем.
Собака.
Ще, штовхайте!
-Рухається! -Ми на плаву!
Бату, Кейсане, давайте на борт.
Гаральде, ти теж.
Вже майже.
Допоможи мені.
Ти настільки мене боїшся, що мусив узяти свій меч,
а не ніж, щоб мене вбити?
Я не…
боюся.
Я не вірю тобі.
Я думаю, що ти боягуз.
Це ти злякався
сліпого печеніга, що прийшов, аби вбити тебе.
Ти сказав…
убити мене?
Ти?
Так, мій брате. Вбити тебе.
Очі…
Я не бачу.
Я не можу дихати.
Він отруїв мене.
Вбийте його.
Ульґене, я готовий.
Чому ти повернулася по мене?
Бо
ти б повернувся по нас.
Що це?
Це Курія.
На шляху в Очмак.
Ми тут надто довго.
Юний король думає, що він з Русі.
Він просто любить приємні сторони володарювання, як батько.
Скоро він усе зрозуміє.
Сподіваюсь, твоя правда,
бо якщо це майбутнє нашого народу,
то колись ніхто не згадає, яким був король-вікінг.
Не рубай. Встромляй і витягуй.
Ви Олаф Гаральдссон, вікінг-християнин,
який позбавив північ від язичницького ярма.
Це я, Ваша святосте.
Станьте на коліна й прийміть благословіння Христа.
О, святий Ісусе,
благослови цього могутнього воїна в його подорожі додому,
щоб він приніс Твоє слово надії в темні куточки нашого земного дому.
Дай йому силу,
відвагу й міць у його справі з донесення Твого святого слова.
І хай його ім'я пам'ятають на віки вічні,
як вірного твого слуги.
В ім'я Отця, і Сина, і Святого Духа.
Амінь.
-Амінь. -Амінь.
Тепер іди, сину мій, і роби справу Божу.
Ти нічого не говориш годинами.
Усе гаразд?
Так, Галлбйорне.
Відчуваю, що мене скеровує рука Бога.
І куди нас Бог веде?
У Йомсборґ.
Підходьте!
Заходьте.
Давайте.
Храм відкритий для всіх.
Заходьте.
Так. Заходьте.
Ходіть.
Ходіть!
Усіх запрошено.
Храм відкритий для всіх, друже. Заходь.
Дякую.
Сюди. Так. Заходьте.
Грефно, потримаєш його хвилинку?
Дякую.
Тобі не подобаються зміни?
Ні.
Я просто думала…
Про Йорундура.
Я зробила так багато помилок… як мати.
Хотілося б зробити багато чого наново, тільки краще.
Всім хочеться.
Але відвага Йорундура допомогла цьому статись.
Він урятував мене.
Це треба відзначити.
Так.
Приєднуйся до нас.
Ще багато роботи, і нам потрібна твоя допомога.
Йомсвікінг.
Дайте йому їжі й води.