VOLKHOV-FLODEN NÆR NOVGOROD
Frejdis!
Hvor er Frejdis?
Hvor er hun?
Frejdis! Hvor er hun?
Jeg ved det ikke!
Forræder!
Hun er ikke her!
Hvor gemmer hun sig?
Ikke her.
Jeg beder dig.
Det nytter ikke at lede efter hende her.
Hvor kan hun ellers være?
Det ved jeg ikke.
Det gør jeg.
Hvor så du hende?
Hun var derovre.
-Er der noget mod vest? -Her er ingen.
Lad os fortsætte.
Vi har fundet noget.
Her!
Hvad med liget?
Nej. Men der er ulvespor.
DNEPR-FLODEN
Jeg har aldrig mødt en kvinde, der griner så meget.
Det er naturligt.
Jeg er fri!
Batu! Gør os selskab.
Alfader.
Petjenegier.
Overlever vi vandfaldet,
skal vi overleve dem.
Pak sammen. Vi drager videre.
Har I set vandfaldet?
Ja.
Jeg vil ikke lyve.
Det bliver en udfordring.
Vi skal forberede os på at sejle ned ad det.
Hvornår sejler vi?
-I morgen. -Hvad?
Nej! Hvorfor allerede?
Vandstanden falder.
Venter vi længere, kan båden ikke komme over vandfaldet.
Så er vi fanget her.
Er det så skidt?
Jo længere vi bliver her,
desto større er chancen for at blive fundet.
Lad os drage over land.
Væringen sagde, at petjenegierne er taget østpå.
Han løj.
Mange lejre er synlige fra vandfaldet.
Der var bål på sletterne.
Vi har risikeret nok ved at slå lejr her.
Jo før vi rykker, desto bedre.
Så ved jeg ikke, om jeg gør jer selskab.
Hvad?
Hvorfor ikke?
Jeg er ikke klar til at dø.
Vil I hellere løbe risikoen for petjenegier?
De har ikke fundet os endnu.
Og du kan ikke sige, at vandfaldet er uden risiko.
Intet er uden risiko!
Alt, vi har gjort de to sidste måner, har været risikabelt.
Tidligere havde vi intet valg. Det har vi nu.
Jeg bliver.
Også jeg.
Batu?
Jeg ved ikke…
Elena?
Jeg deler deres følelser.
Hvad er det her?
Vi har vidst i månedsvis, at denne dag ville komme.
Og nu hvor dagen er her,
vil I ikke tage udfordringen op?
Jeg vil ikke vente her
og lade petjenegierne lave fløjter af mine kujoners knogler.
Jeg gør det selv, hvis jeg skal.
Det kan du ikke.
Hvad mener du?
-Jeg frygter ikke at rejse alene. -Det handler ikke om din frygt.
Vi behøver seks roere,
og båden skal lettes med 50 skippund,
ellers går den ikke fri af vandfaldet.
Halvtreds skippund?
Vi fjerner masten.
Masten vejer måske 15 skippund.
Nej. Mister jeg mine skind, har jeg ingen grund til at fortsætte.
Så er du ligesom alle andre.
Retssagen begynder snart.
Hvor jeg bliver kendt skyldig.
Du er skyldig.
Hvad tænkte du på?
Og hvad tænker du på?
At følge et monster, der dræber bedende,
i stedet for dine betroede guder?
Tingene er anderledes.
Nej, ikke ting, mor.
Vi har ændret os.
Gør fangen klar.
Jeg beder dig, Jorundr.
Trygl om nåde.
For min skyld.
Det er din eneste chance.
Jeg beder dig, Jorundr.
Havde min far tryglet?
Hun har høj feber. Hent varmt vand og klude. Hurtigt.
Min søn. Jeg skal have min søn.
Du skal være stille.
Du er meget syg, og Harekr leder efter dig.
Han har min søn i Jomsborg.
Jeg skal tilbage. Jeg skal have ham…
Jeg hjælper dig.
Bid i den her, og forsøg at være stille.
Okay.
Tak. Du kan gå.
Prinsesse Gytha.
-Jarl Godwin. -Ved De, hvor jeg kan finde dronningen?
I Winchester.
Hun tilser en af sine ejendomme.
-Hvornår blev det planlagt? -Det ved jeg ikke.
Jeg tilbød at tage med, men hun afslog.
Hun medbragte kun nogle vagter og Agnarr.
Agnarr?
Er du faret vild?
Ser jeg vildfaren ud?
Slet ikke.
Jeg leder efter nogen.
Ingenting.
-Er de spiselige? -Nej!
De er giftige.
Hvorfor plukker du dem så?
Jeg forbereder mig på at møde en ny fjende.
Smerte.
Hvor slem er den?
Jeg kan stadig håndtere den.
Måske ikke meget længere.
-Hvad hedder de? -Atropa.
Atropa? Ligesom skæbnens gudinde?
Den ældste.
Den urokkelige.
Det var Atropos, der bestemte, hvordan en dødelig dør.
Og klipper livets tråd over.
Bekymr dig ikke for mig, Leif Eriksen.
-Jeg ved, hvad der kommer. -Nej, du gør ikke.
Det gør jeg.
Intet overrasker mig.
Venner.
Vi er samlet her til retssagen mod Jorundr Torvilsson,
som er anklaget for mord.
Han står foran guderne for at fortælle sandheden.
Jeg frygter ikke sandheden.
Hentede du mad til Frejdis den nat, hun forsvandt?
Det ved du, jeg gjorde.
Fjernede du senere hendes lig fra templet,
pakkede det ind i et tæppe og lagde det i en vogn?
Ja, men hun var ikke død.
Er det tæppet, du brugte til at tage hende fra os?
Det er fra fødslen.
Auor. Kom, mit barn.
Morgenen efter at Frejdis forsvandt,
hvad fandt du da i templet?
Præstinden var væk, men jeg fandt en kniv på gulvet
med blod på.
Frejdis fik en kniv ved fødslen.
Er det den kniv, du fandt?
Ja.
Godt.
Er det din kniv?
Ja.
Men jeg brugte den ikke på Frejdis, det ved du.
Nej, det ved jeg ikke.
-Jeg dræbte hende ikke. -Du dræbte hende!
Og så tog du hendes lig til gravpladsen, hvor vi fandt denne.
Vi har en morder iblandt os!
Slår han til én gang, slår han til igen!
Vi må skille os af med den ondskab.
Jeg afventer jeres dom.
Mor, nej.
Jeg beder jer.
Vis ham nåde.
Jeg beder jer. Han er mit eneste barn.
Jeg beder jer.
Vi har besluttet os.
Han er skyldig.
Hans hånd.
Hans halskæde.
Og forvisning.
Ro!
Forklar mig videnskaben,
der kræver, at bådens vægt reduceres,
så den kan komme over vandfaldet.
Det er sindets videnskab.
Virkelig?
Ingen vil dø.
Men vi afskyr at risikere døden for at overleve,
indtil vi ikke har noget valg.
Harald forstår det ikke.
Jeg forelagde ham en situation…
…så han kan føle, hvad andre føler.
Opofrelse.
Alle skal risikere noget.
Også Harald.
Gør han det?
Det ved jeg ikke.
Leif?
Jeg vil ikke dø.
Jeg havde ikke troet, du ville forlade mig.
Jeg troede, du ville være tro mod din fars ønsker.
Jeg sagde ikke det modsatte.
Jeg sagde, at jeg forstår,
hvorfor de andre er modvillige.
Frihed og kærlighed er stærke følelser at overvinde,
især når man ikke kender til dem.
Jeg troede, at truslen om vildskab og tortur
ville gøre beslutningen lettere.
Det ville den.
Men ikke før den viser sig.
Da din far kom til mig, kendte han til petjenegierne.
Dog var han modig nok til at rejse.
Det skyldes, at han frygtede noget andet mere.
Da jeg var barn, invaderede plyndrere Chud fra Novgorod…
…og dræbte hundredvis.
Mine tanter og kusiner flygtede til floderne med deres ejendele
for at undgå røveri og voldtægt.
Mange druknede.
For at afslutte lidelserne
rejste min far til Konstantinopel
og mødtes med kejseren.
Han forhandlede en afslutning på plyndringerne
til gengæld for en stor tribut.
Derfor ville han rejse til Konstantinopel
for at købe fred.
Vedhænget må være værdifuldt,
hvis det kan redde et kongerige.
Det er det.
Og du er en meget stærk kvinde,
der holder din fars løfte.
Jeg leder efter en mand ved navn Bjørnen.
Gør du?
Ved du, hvor han er?
Det kommer an på…
Ikke på det.
Hvad så?
På hvem der spørger.
-Ølkonen ved noget. -Jaså?
Hun fortæller det ikke.
Hvorfor ikke?
Jeg sagde, jeg spurgte på vegne af Englands dronning.
Hun grinede. Hun ville kun tale med dronningen selv.
Jeg præsenterer Hendes Kongelige Højhed,
Englands Dronning.
Gør du?
Ja.
Jeg hører, De kan hjælpe mig.
Jeg kendte Godwin som barn.
Det store familiehus var kun tre kilometer herfra.
Det var storslået.
Dengang legede alle børnene sammen.
Han var en sød dreng.
Hans fars forræderi ændrede alt.
Han mistede sit hjem, sin titel, sin rigdom,
og skammen gjorde ham vred og bitter.
Men Bjørnen var altid loyal.
Kendte Bjørnen Godwin?
Han var Godwins værge.
Hans mor døde kort efter farens fængsling,
så Bjørnen tog ham til sig.
Han var alt, han havde, efter at han mistede alt.
Hvad er hans rigtige navn? Bjørnen?
John Fletcher.
Han var den gamle Ealdormans fæster.
Han gjorde alt for den dreng.
Ealdorman Wulfhaere!
Hvad bringer dig til London?
Dig, jarl Godwin.
-Har jeg grund til bekymring? -Det ved jeg ikke. Har du?
Jeg så dronningen i Sussex.
Hun planlægger vel ikke at tage noget fra mig
og give det til en viking?
Jeg spøger.
Jeg antager, at hvis dronningen ville afsætte mig,
havde du givet mig en advarsel.
Jeg spøger også. Frygt ej.
Dronningen har andre anliggender i Sussex.
Godt forsøg, kong Svein.
Vi finder et andet rådyr.
Rejste de, før det tøede?
På en båd på en slæde.
Fyldt med skind til at sælge i Konstantinopel?
Jeg tror, du lyver.
Hvis jeg løj,
havde jeg gjort historien mere troværdig.
Ekstraordinært.
Min bror, den store bersærkerviking,
er nu pelshandler.
Ikke mere enestående end den store Olav Haraldsson,
der stod bag kong Knuds invasion af London,
nu hans søns vogter.
Vi har en aftale.
Jeg passer på hans nordlige imperium og Svein
i bytte for min egen søns liv. Magnus,
som han opfostrer ved hoffet.
Glimrende.
Det kan diskuteres.
Handelsruten mod syd er lukket,
så det er vigtigt at holde Baltikum åben for handel.
Det betyder at kontrollere jomsvikingerne, der nu plyndrer vores skibe.
Jeg mødte dem nogle måneder tilbage.
Jeg finder dem og skiller mig af med dem én gang for alle.
Var der en kvinde sammen med Harald, eller nævnte han en for dig?
En kvinde?
Ikke for mig. Hvorfor?
Ikke for noget.
Frejdis.
-Hvor er min søn? -Du klarer dig.
Det er mig, Valgerda.
Hvordan kom jeg hertil?
Hrefna fandt dig på gravpladsen.
Noget af moderkagen var stadig i din krop,
og jeg fik den fjernet.
Du klarer dig,
men du kan aldrig få flere børn.
Jeg kan ikke garantere nogens overlevelse.
Hvad der er bag vandfaldet, ved jeg ikke.
Jeg kan kun gøre mit bedste for, at vi overlever.
Og det kan jeg ikke, hvis vi bliver her.
Klar! Op!
Kast!
Han er død for nylig.
Der er ingen tegn på sår.
En stor ring…
…for en landmand.
Fra din mor.
Hvorfor gjorde du det?
Jeg dræbte hende ikke.
Jeg forsøgte at redde hende.
Tænk over det, Kolr!
Harekr ønskede hende død.
Hun truede ham.
Det gjorde jeg også.
Så han brugte mig til at slippe af med os begge.
Han vil dræbe hvem som helst for at blive ved magten.
I dag er det mig.
I morgen kan det være jer.
Det gør mig ondt.
Skub ud.
Bemand årerne!
Træk!
Massakren var min skyld.
Undskyld. Jeg tager afsted.
-Hvor tager du hen? -Jeg skal finde min søn.
Harekr lader dig aldrig få ham.
Så dræber jeg ham, ellers dræber han mig.
Jeg kunne ikke finde andet.
Det er godt nok.
Forlad os.
Overraskelse.
Denne mand,
Bjørnen.
Var der tegn på, han var blevet myrdet?
Nej.
Men Godwin må have stået bag.
Ligesom det falske attentatforsøg
for din taknemmelighed.
Det er ikke uden for Godwins fantasi.
Hvad med Aelfwynn?
Han bad mig give ham tilladelse til at ægte hende.
Jeg sagde ja.
Hvorfor ville han skabe en situation,
der ville få hans trolovede tortureret til døde?
Hvordan kunne det gavne ham?
Det ved jeg ikke.
Men der må have været en grund.
Var du sikker, da du fik hende dræbt?
Nej.
Jeg siger ikke, du tager fejl.
Men Godwin er en kompleks mand,
som har lidt store tab
og fundet en måde at overleve.
Den er ikke bevis for de forbrydelser, du anklager ham for.
Og nu har han mistet noget større,
som ikke kan genvindes.
Kærlighed.
Kong Knud.
Deres Højhed, velkommen hjem.
Deres Soldater beretter,
hvor stor Deres sejr mod venderne var.
Jeg er ikke den eneste, der har holdt England sikker.
Dronningen fortæller mig, at De reddede hende, mens jeg var væk.
Jeg er taknemmelig.
Hun fortalte mig også om Deres trolovede.
Aelfwynn.
Dronningen havde intet andet valg.
Det anerkender jeg. Men det letter ikke min smerte.
Jeg forstår.
Min erfaring siger,
at den bedste måde at glemme en kvinde
er ved at finde en, der er bedre.
De burde være gift.
Behager det kongen, vil jeg finde en passende brud.
Det har jeg allerede.
Jeg har besluttet, at du skal være en del af min familie.
Gytha, min niece, vil være en vidunderlig brud.
Deres Højhed…
…jeg er målløs.
Så sig ikke noget.
De har min velsignelse.
Min dronning, vi har noget at fejre.
Godwin skal ægte Gytha.
Gytha…
Jeg beklager.
Hvad beklager du, Deres Højhed?
-Er du glad? -Kan jeg være andet?
Jeg skal ægte den rareste, mest elskværdige mand i England.
Hvordan kan du tro det?
Det fortalte Aelfwynn.
Elsker han mig halvt så meget, som han elskede hende,
er jeg en heldig kvinde.
Men du er i kongelig slægt.
Du har ret.
I det mindste kan jeg give ham noget, hun ikke kunne.
Hvad er det?
Aelfwynn sagde, det var Godwins drøm at få en søn, der blev konge.
Det kunne hun ikke. Det kan jeg.
Gytha! Hvor er du?
Kommer.
Harekr!
Frejdis.
Harekr!
Hun vil have sit barn.
Men hun er død.
Du sagde, hun var død.
Harekr!
Måske er det hendes ånd. Bed for hende.
Nej, det er et nummer.
Vi må straffe den ansvarlige.
-Harekr! -Hun er her!
Hun er ved portene. Åbn dem.
Åbn portene!
Det er hende!
Det er Frejdis!
Frejdis,
vi troede, du var død.
Kom. Lad os hjælpe dig.
Du kan ikke hjælpe mig, Harekr.
Du er min smertes årsag.
Du har taget min søn, og jeg vil have ham tilbage!
Vi tager os af ham. Vi ønsker ham kun det bedste.
Jeg er det bedste for ham.
Det vil enhver mor sige.
Jeg tager ham tilbage.
Det kommer ikke til at ske.
Udfordrer du mig?
Nej.
Det er ikke rimeligt i din tilstand. Genvind styrken i templet.
Lad guderne bestemme, hvad der er rimeligt.
Ja, lad guderne bestemme.
Vi må stole på guderne.
Odin er på din side.
Så lad gå.
Vil du slås,
er jeg klar.
Før hende til templet.
Nej.
Jeg dræber dig om nødvendigt.
Så gør det.
Jeg opgiver ikke min søn.
Nej!
Nej.
Stop det. Jeg beordrer…
Stop!
-Du er ond! -Forræder!
Han stjal et barn!
-Dræb ham! -Ja!
-Dræb ham! -Dræb ham!
Her.
-Okay. -Hvad med dig?
Bare rolig.
Vi gør det sammen.
Rebene er klar.
Skub!
Ro! Og ro!
Ro!
Og ro!
Hurtigere!
Årerne ind!
Tekster af: Anders Søgaard