VOLKHOV-ELVA NÆR NOVGOROD
Frøydis!
Hvor er Frøydis?
Hvor er hun?
Frøydis! Hvor er hun?
Jeg vet ikke!
Forræder!
Hun er ikke her!
Hvor gjemmer hun seg?
Hun er ikke her.
Vær så snill.
Det nytter ikke å lete etter henne her.
Hvor skulle hun ellers være?
Jeg vet ikke.
Det gjør jeg.
Nøyaktig hvor så du henne?
Hun var der borte.
-Noe på vestsiden? -Det er ingen her.
La oss gå videre.
Vi fant noe.
Her!
Hva med liket?
Nei. Men det er ulvespor.
DNIPRO-ELVA
Jeg har aldri sett en kvinne le så mye.
Er det rart?
Jeg er fri!
Batu! Kom uti.
Allfader.
Petsjenegere.
Om vi overlever fossen,
må vi overleve dem.
Pakk sammen. Vi drar videre.
Har dere sett fossen?
Det har vi.
Jeg skal ikke lyve.
Det blir en utfordring.
Vi må forberede oss på å seile ned den.
Når seiler vi?
-I morgen. -Hva?
Nei! Hvorfor så snart?
Vannstanden synker.
Venter vi lenger, kommer ikke båten over fossen.
Da blir vi fanget her.
Er det så ille?
Batu, jo lenger vi blir her,
jo større sjanse for at petsjenegerne finner oss.
Da krysser vi land.
Væringen sa at petsjenegerne har dratt østover.
Han løy.
Man kan se mange leirer.
Det var bål på sletten.
Vi har risikert nok ved å slå leir her.
Jo før vi drar, jo bedre.
Da er jeg ikke sikker på om vi blir med.
Hva?
Hvorfor ikke?
Jeg er ikke klar for å dø.
Vil dere heller risikere petsjenegerne?
De har ikke funnet oss ennå.
Og ikke si at fossen er risikofri.
Ingenting er risikofritt!
Alt vi har gjort de siste månedene var risikabelt.
Før hadde vi ikke noe valg. Nå har vi det.
Jeg blir her.
Jeg også.
Batu?
Jeg er usikker.
Elena?
Jeg føler det samme som dem.
Hva er dette?
Vi har visst lenge at denne dagen ville komme.
Og nå som den er her,
vil dere ikke møte utfordringen?
Jeg vil ikke vente
og la petsjenegerne lage en fløyte av de feige knoklene mine!
Jeg drar alene om jeg må.
Det kan du ikke.
Hva mener du?
-Jeg er ikke redd for å dra alene. -Det handler ikke om det.
Vi trenger minst seks roere,
og vi må gjøre båten 50 skippund lettere
for at den skal komme seg over.
Femti skippund?
Da dumper vi masten.
Masten veier kanskje 15 skippund.
Nei. Om jeg mister skinnene, har jeg ingen grunn til å fortsette.
Da er du akkurat som alle andre.
Rettssaken begynner snart.
Der jeg vil bli funnet skyldig.
Du er skyldig.
Hva tenkte du på?
Og hva tenker du på?
Å følge et monster som slakter folk mens de ber,
i stedet for gudene du stolte på?
Ting har endret seg.
Nei, ikke ting, mor.
Vi har endret oss.
Gjør fangen klar.
Vær så snill, Jørund!
Be om nåde.
For meg.
Din eneste sjanse.
Jørund, vær så snill.
Ville min far bedt om det?
Hun har høy feber. Hent varmt vann og filler, fort.
Sønnen min. Jeg må ha sønnen min…
Du må være stille, Frøydis.
Du er veldig syk, og Hårek leter etter deg.
Han har sønnen min. I Jomsborg.
Jeg må dra tilbake. Jeg må få ham…
Jeg skal hjelpe deg.
Du må bite i denne og prøve å være stille.
Greit.
Takk. Du kan gå.
Prinsesse Gyda.
-Jarl Godwin. -Vet du hvor jeg kan finne dronningen?
I Winchester, tror jeg.
Hun dro for å ivareta en av eiendommene sine.
-Når ble denne turen planlagt? -Jeg vet ikke.
Jeg tilbød meg å bli med, men hun nektet.
Hun tok bare med seg noen få vakter og Agnarr.
Agnarr?
Har du gått deg vill?
Ser det slik ut?
Ikke i det hele tatt.
Jeg leter etter noen.
Ingenting.
-Er disse spiselige? -Nei!
De er giftige.
Hvorfor plukker du dem da?
Jeg forbereder meg på å møte en ny fiende.
Smerte.
Hvor ille er det?
Jeg takler det ennå.
Men kanskje ikke lenge.
-Hva heter disse? -Atropa.
Atropa? Som skjebnegudinnen?
Den eldste.
Den ubøyelige.
Det var Atropos som valgte hvordan de dødelige dør.
Og som kutter livstrådene.
Ikke bekymre deg for meg, Leif Eriksson.
-Jeg vet hva som kommer. -Nei, det gjør du ikke.
Jeg gjør det.
Ingenting overrasker meg.
Venner.
Vi er samlet her for rettssaken til Jørund Torvilsson,
som er siktet for den grusomme forbrytelsen mord.
Han kalles foran gudene her for å si sannheten.
Jeg frykter ikke sannheten.
Brakte du Frøydis mat den kvelden hun forsvant?
Det vet du.
Og senere, fjernet du kroppen hennes fra tempelet,
pakket den i et teppe og la den i en vogn?
Ja, men hun var ikke død.
Er dette teppet du brukte for å ta henne fra oss?
Det er fra fødselen.
Auor. Kom hit, barn.
Morgenen etter at Frøydis forsvant,
hva fant du i tempelet?
Prestinnen var borte, men jeg fant en kniv på gulvet
med blod på.
Frøydis ble gitt en kniv for fødselen.
Er dette kniven du fant?
Ja.
Bra.
Er denne kniven din?
Ja.
Men jeg brukte den ikke på Frøydis, og det vet du.
Nei, det vet jeg ikke.
-Jeg drepte henne ikke. -Du drepte henne!
Og så tok du med liket til gravplassen, der vi fant denne!
Dere vise, vi har en morder blant oss!
Om han slår til én gang, vil han slå til igjen!
Vi må bli kvitt denne ondskapen.
Jeg avventer deres dom.
Mor, nei.
Vær så snill.
Vis ham nåde.
Jeg ber dere. Han er mitt eneste barn!
Vær så snill.
Vi har bestemt oss.
Han er skyldig.
Hånden hans.
Halskjedet hans.
Og eksil.
Ro!
Forklar meg denne vitenskapen
som krever at båten må gjøres lettere
for å komme over fossen.
Det er en sinnets vitenskap.
Virkelig?
Ingen vil dø.
Men vi vil ikke risikere døden for å overleve
før vi ikke har noe valg.
Harald forstår ikke dette.
Jeg presenterte en situasjon for ham…
…for at han skulle føle hva han ber andre om å gjøre.
Offer.
Alle må risikere noe.
Hvorfor ikke han?
Vil han gjøre det?
Det vet jeg ikke.
Leif?
Jeg vil ikke dø.
Jeg trodde ikke at du ville forlate meg.
Jeg hadde trodd du ville være tro mot din fars ønsker.
Jeg sa ikke det.
Jeg sa at jeg kan forstå
hvorfor de andre nøler.
Frihet og kjærlighet er vanskelige følelser å overvinne,
spesielt når man aldri har følt dem før.
Jeg ville ha trodd at trusselen om brutal tortur
ville gjøre valget enklere.
Det ville det.
Men ikke før den er synlig.
Da din far kom til meg, visste han om petsjenegerne.
Men han var modig nok til å legge ut på reisen.
Det var fordi han fryktet noe annet mer.
Da jeg var liten, invaderte plyndrere Tsjude fra Novgorod…
…og drepte hundrevis.
Tantene og kusinene mine flyktet til elva med eiendelene sine
for å unngå ran og voldtekt.
Mange druknet.
For å stanse lidelsene,
reiste min far til Konstantinopel
og møtte keiseren.
Han forhandlet frem en slutt på plyndringen
i bytte mot en stor tributt.
Derfor skulle han tilbake til Konstantinopel
og betale for freden.
Medaljongen må være svært verdifull
om den kan redde et rike.
Det er den.
Og du er en veldig sterk kvinne
som oppfyller din fars løfte.
Jeg ser etter en mann som kalles Bjørnen.
Jaså?
Vet du hvor han er?
Det kommer an på.
Ikke på det.
På hva da?
På hvem som spør.
-Ølkona vet noe. -Ja vel?
Hun ville ikke si noe.
Hvorfor ikke?
Jeg sa jeg spurte på vegne av Englands dronning.
Hun lo. Sa hun bare ville si det til dronningen selv.
La meg presentere Hennes Kongelige Høyhet,
dronningen av England.
Jaså?
Det gjør han.
Du kan visst hjelpe meg.
Jeg kjente Godwin som barn.
Det store familiehuset var bare tre kilometer herfra.
Det var storslagent.
Den gang lekte alle barna på åkrene sammen.
Han var en søt gutt.
Farens svik endret alt.
Å miste hjemmet, tittelen, rikdommen,
å måtte takle skammen, det gjorde ham sint og bitter.
Men Bjørnen var alltid lojal mot ham.
Kjente Bjørnen Godwin?
Han var Godwins verge.
Moren hans døde kort etter at faren ble fengslet,
så Bjørnen tok ham til seg.
Han var alt han hadde, da alt var tapt.
Hva er det ekte navnet hans? Bjørnen?
John Fletcher.
Han var den gamle aldermannens tjener.
Han ville gjort alt for gutten.
Aldermann Wulfhaere!
Hva bringer deg til London?
Du, jarl Godwin.
-Bør jeg bekymre meg for eiendommen min? -Jeg vet ikke. Bør du?
Jeg så dronningen i Sussex.
Hun planlegger vel ikke å ta noe eller alt fra meg
og gi det til en viking?
Jarl Godwin, jeg spøker.
Jeg stoler på at om dronningen ville avsette meg,
hadde du i det minste gitt meg et forvarsel.
Og jeg spøker med deg. Vær rolig.
Dronningen har annet å gjøre i Sussex.
Godt forsøk, kong Svein.
Vi finner en annen hjort.
Dro de før isløsingen?
I en båt på en slede.
Fylt med skinn å selge i Konstantinopel?
Jeg tror du lyver for meg.
Om jeg løy,
hadde jeg gjort historien mer troverdig.
Utrolig.
Min bror, den mektige viking-berserken,
nå en pelshandler.
Ikke mindre fantastisk enn Olav Haraldsson,
arkitekten bak kong Knuts invasjon av London,
og nå hans sønns vokter.
Vi har en avtale.
Jeg tar vare på hans nordlige rike og Svein,
i bytte mot livet til min egen sønn, Magnus,
som han oppdrar ved hoffet.
Genialt.
Avhenger av hvem du spør.
Med de sørlige handelsrutene sperret,
er det viktig at du holder Østersjøen åpen for handel.
Det betyr å kontrollere jomsvikingene som nå plyndrer skipene våre.
Jeg støtte på dem nylig.
Tro meg. Jeg skal finne dem og bli kvitt dem for godt.
Var det en kvinne med Harald, eller nevnte han en for deg?
En kvinne?
Ikke til meg. Hvordan det?
Glem det.
Frøydis.
-Hvor er sønnen min? -Frøydis. Det går bra med deg.
Det er meg, Valgerda.
Hvordan kom jeg hit?
Hrefna fant deg på gravplassen.
Noe av morkaken var igjen i kroppen din,
og jeg klarte å fjerne den.
Det vil gå bra med deg,
men du kan aldri få flere barn.
Jeg kan ikke garantere at noen overlever.
Jeg vet ikke hva som er forbi fossen.
Jeg kan bare gjøre mitt beste for å holde oss i live.
Og det kan jeg ikke gjøre her.
Klar! Og opp!
Kast!
Han døde nylig.
Det er ingen sår.
En storslått ring…
…for en bonde.
Fra moren din.
Jørund, hvorfor gjorde du dette?
Jeg drepte henne ikke.
Jeg prøvde å redde henne.
Tenk på det, Kolr!
Hårek ønsket henne død.
Hun truet ham.
Jeg også.
Så han brukte meg for å bli kvitt oss begge.
Og han dreper hvem som helst for å beholde makten.
Meg i dag.
I morgen kan det være hvem som helst av dere.
Beklager.
Skyv fra.
Til årene!
Ro!
Massakren var min feil.
Jeg beklager. Og jeg drar.
-Hvor skal du? -Hente sønnen min.
Hårek gir deg ham aldri.
Da dreper jeg ham, eller han dreper meg.
Det er det beste jeg fant.
Det er godt nok for meg.
Forlat oss.
Overraskelse.
Denne mannen,
Bjørnen.
Var det tegn på at han ble drept?
Nei.
Men jeg er sikker på at Godwin sto bak,
i tillegg til det falske drapsforsøket,
for din takknemlighet.
Godwin kunne nok ha tenkt ut noe slikt.
Hva med Aelfwynn?
Han skrev og ba om tillatelse til å ekte henne.
Jeg sa ja.
Hvorfor skulle han forårsake
at hans forlovede ble torturert til døde?
Hva kunne han tjene på det?
Jeg vet ikke.
Det var sikkert en grunn.
Var du sikker da du fikk henne drept?
Nei.
Jeg sier ikke at du tar feil, kjære.
Men Godwin er en komplisert mann
som har lidd store tap
og funnet en måte å overleve.
Denne er ikke bevis på forbrytelsene du beskylder ham for.
Og nå har han mistet noe mye større,
som han ikke kan få tilbake.
Kjærlighet.
Kong Knut. Herre.
Deres Høyhet, velkommen hjem.
Soldatene fortalte
om din knusende seier over venderne.
Jeg er ikke den eneste som har holdt England trygt.
Dronningen forteller meg at du reddet livet hennes.
Jeg er takknemlig.
Hun fortalte meg også om din forlovede.
Aelfwynn.
Dronningen hadde ikke noe annet valg.
Jeg erkjenner det. Men det lindrer ikke smerten.
Jeg forstår.
Etter min erfaring
er det lettest å glemme en flott kvinne
ved å finne en som er bedre.
Du burde bli gift.
Om kongen ønsker, skal jeg prøve å finne en brud.
Jeg har alt gjort det.
Jeg har bestemt at du skal bli del av min familie.
Gyda, min niese, ville blitt en fantastisk kone.
Deres Høyhet…
…jeg har ikke ord.
Så ikke si noe.
Du har min velsignelse.
Min dronning, vi har grunn til å feire.
Godwin skal gifte seg med Gyda.
Gyda…
Jeg er så lei for det.
Hvorfor det, Deres Høyhet?
-Er du glad? -Selvfølgelig.
Jeg skal ekte den snilleste, kjærligste mannen i England.
Hvordan kan du tro det?
Aelfwynn sa det.
Kunne han elske meg halvparten så mye som han elsket henne,
ville jeg vært heldig.
Men Gyda, du er av kongelig blod.
Du har rett.
Det er iallfall én ting jeg kan gi ham som hun ikke kunne.
Og hva er det?
Aelfwynn sa at Godwin drømte om å få en sønn som ble konge.
Hun kunne ikke gi ham det. Men jeg kan.
Gyda! Hvor er du?
Kommer.
Hårek!
Frøydis.
Hårek!
Hun vil ha barnet sitt.
Men hun er død.
Du sa hun er død.
Hårek!
Kanskje det er ånden hennes. Be til henne.
Nei, dette er lureri.
Vi må finne og straffe de som gjør det.
-Hårek! -Hun er her!
Hun er utenfor porten. Åpne den.
Porten! Åpne porten!
Det er henne!
Det er det! Det er Frøydis!
Det er Frøydis!
Frøydis,
vi trodde du var død!
Kom. La oss hjelpe deg.
Du kan ikke hjelpe meg, Hårek.
Du er årsaken til min smerte.
Du har tatt min sønn, og jeg vil ha ham tilbake!
Vi tar bare vare på ham. Vi ønsker ham kun det beste.
Jeg er det beste for ham!
Enhver mor vil fortelle deg det.
Jeg tar ham tilbake.
Det skjer ikke.
Utfordrer du meg?
Nei.
Det ville vært urettferdig i din tilstand. Kom til tempelet.
La gudene bestemme hva som er rettferdig.
Ja, la gudene bestemme.
Vi må stole på gudene!
Du har Odin på din side.
Greit.
Om du vil kjempe mot meg,
er jeg klar.
Før henne til tempelet.
Nei.
Jeg dreper deg om jeg må.
Så gjør det.
Jeg gir ikke opp min sønn.
Nei!
Nei.
Slutt! Jeg befaler…
Slutt!
-Onde mann! -Forræder!
Han stjal et barn!
-Drep ham! -Ja!
-Drep ham! -Drep ham!
Drep ham!
Her.
-Greit. -Hva med deg?
Ta det med ro.
Vi gjør dette sammen.
Klar med tauene.
Skyv fra!
Ro! Og ro!
Ro!
Og ro!
Raskere!
Inn med årene!
Tekst: Fredrik Lingaas