‫תנשמי, פריידיס.‬
‫תנשמי.‬ ‫-אל תיגעי בי!‬
‫כמעט הגיע הזמן!‬
‫תנשמי, פריידיס.‬
‫בואי נשכיב אותך. פריידיס.‬
‫אל תיגעו בי!‬
‫שומרים!‬
‫רוצחים! אני לא בוטחת בכם!‬
‫פריידיס, תני לי לעזור.‬
‫הגעת לכאן, אך את מוכרחה לתת לנו לעזור.‬
‫אני לא צריכה מכם דבר.‬
‫את רוצה שהילוד יהיה מוגן, נכון?‬
‫אנחנו מוגנים. האלים יגנו עלינו.‬
‫לכו מכאן!‬
‫- ויקינגים: ולהאלה-‬
‫השפה הערבית היא שפת המלומדים.‬
‫היא מדויקת, כך שמלומדים ברחבי העולם המוכר‬
‫יכולים להחליף רעיונות,‬ ‫להתדיין ולהתווכח ללא עמימות.‬
‫כשתבין אותה, תוכל לפתוח כל דלת…‬
‫אפילו את אלה שקשה לפתוח?‬
‫אתה לומד מהר יותר ממה שציפיתי.‬
‫התנגשנו במשהו!‬
‫מה קרה?‬
‫הגה הכיוון נשבר! הורידו מפרש.‬
‫צריך רצועת מתכת שתמנע ממנו להתפרק.‬
‫תוכל לתקן אותו?‬
‫בלי נפחייה, לא.‬
‫יש נפחייה בקודאק.‬
‫מה המרחק לשם?‬ ‫-היא לא רחוקה.‬
‫יום בשיט, אך ניתן לחצות את ההר‬ ‫ולהגיע בתוך כמה שעות.‬
‫אז נקים פה מחנה. אני ולייף נלך.‬
‫יש להם שוק? אולי כולנו נוכל ללכת.‬
‫לא. עליכם להשגיח על הסירה.‬
‫והיו ערניים. מסוכן לעגון על החוף.‬
‫אבי האלים.‬
‫בוודאי יש סיבה לכך שהבאת אותי לכאן.‬
‫שלח‬
‫אליי את ולקירי איר.‬
‫ותן לי‬
‫כוח‬
‫בעת הצרה הזו.‬
‫לא אכפת לך ממנה ומהילד שלה?‬
‫טיפלנו בפריידיס היטב.‬
‫היא חזקה.‬
‫אבל מה עם העם?‬
‫הם מקשיבים ומתבוננים, הארקר!‬ ‫מאז הטבח, הם מבולבלים.‬
‫אני לא חושש מהעם.‬
‫הם יודעים שהם עשו טעות.‬
‫וכמו ילדים, הם מבקשים מחילה.‬
‫בניגוד ל…‬
‫יורונדור.‬
‫אמרתי לך.‬
‫הוא נמשך לבחורה מבחוץ,‬ ‫והוא עדיין מתקשה להתמודד עם אובדנה.‬
‫אך זה דבר חולף.‬
‫אני מקווה.‬
‫במה אני טועה?‬
‫אל תכוון לדג.‬
‫תכוון למקום שבו הדג יהיה כשהחץ יפגע במים.‬
‫מצוין.‬
‫עכשיו, עוד חמישה.‬
‫אנחנו רעבים!‬
‫ענוגה ככל שתהיי,‬
‫אני מתעניין יותר בתליון סביב צווארך.‬
‫זו רק שרשרת שאבי נתן לי.‬
‫לא נראה לי.‬ ‫ראיתי תליון דומה בעבר בקונסטנטינופול.‬
‫שנינו יודעים שהשרשרת הזאת מיוחדת מאוד.‬
‫לך מכאן.‬
‫לך מכאן!‬
‫רחם עליי.‬
‫נקה אותי ביסודיות ומעווני וטהר אותי מחטאי.‬
‫מה גודווין אמר לך על האדם שנקרא "בר"?‬
‫מעולם לא שמעתי את השם הזה.‬
‫- אלפווין -‬
‫תודה, הנסיכה גיתה.‬
‫היא הייתה מעריכה את ביקורך.‬
‫צר לי על כאבך, הרוזן גודווין.‬
‫אני מקווה שהוא יחלוף.‬
‫גם אני.‬
‫עזר לי לראות אותך כאן.‬
‫הייתה כאן פשיטה.‬
‫לא בדיוק שוק הומה אדם.‬
‫חפש מתכת.‬
‫מה דעתך?‬
‫יש מספיק עם מה לעבוד.‬
‫בוא נבעיר אש, ונבדוק מה אפשר לעשות.‬
‫מישהו בא.‬
‫הוא פצ'נגי?‬
‫נראה ורנגי.‬
‫יש ריח טוב.‬
‫איני רוחש לכם רע.‬
‫לא ראיתי סירה על הנהר כבר זמן רב.‬
‫אני מופתע. למי היא שייכת?‬
‫היא שלי.‬
‫זו סירה מרשימה. לאן שמתם פעמיכם?‬
‫לקונסטנטינופול.‬ ‫אם נצליח לעבור את הפצ'נגים.‬
‫אז התזמון שלכם טוב.‬ ‫הם כבר לא נוראיים כפי שהיו פעם.‬
‫מה הכוונה?‬
‫לא היה שום סחר, לא היה את מי לשדוד,‬
‫אז שבטים רבים עברו מזרחה לוולגה,‬
‫שם השלל טוב יותר.‬
‫אתה סוחר עבדים.‬
‫כן. שמי גסטר. מה שמך?‬
‫שמי באגי.‬
‫אתה בטח איש חזק, גסטר.‬
‫מילא להחזיק עבדים בנובגורוד או בקייב,‬
‫שם החוק מגן על רכושך,‬
‫אך לעשות זאת כאן,‬ ‫במקום שבו שולטים רק החזקים,‬
‫אני מכבד אותך.‬
‫אני רואה שלסירה שלך חסר הגה כיוון.‬
‫מתקנים אותו בקודאק.‬
‫אז יש איתכם עוד אנשים.‬
‫רק שניים.‬
‫יש שם בעלי מלאכה נפלאים.‬
‫זה העבד הפצ'נגי שלכם?‬
‫הוא המדריך שלנו.‬ ‫-פצ'נגי עיוור הוא המדריך שלכם?‬
‫אתם לא יודעים מי הוא, נכון?‬
‫זה אחיו הנעדר של החאן, קוריה.‬
‫כאשר אחיו של המדריך שלכם הפך לחאן החדש,‬
‫הוא גזל את אשתו של האיש שלכם, עיוור אותו,‬
‫והכריח אותו להקשיב‬ ‫בעוד החאן אנס אותה כל הלילה.‬
‫ביום למחרת, כשהחאן ישן,‬
‫אשתו של קוריה שחררה אותו ועזרה לו להימלט.‬
‫ובתגובה למעשיה, החאן שחט אותה,‬
‫וכעת, הוא שותה יין מדי ערב‬ ‫מגביע כסוף שעשוי מהגולגולת שלה.‬
‫והוא הציע פרס כספי על ראשו של אחיו הנעדר.‬
‫הוא שווה כסף?‬
‫הרבה מאוד כסף.‬
‫הגיע הזמן שתלך.‬
‫כן, בוודאי.‬
‫תיהנו מהארוחה!‬
‫דרך צלחה, ידידי.‬
‫דבריו נכונים?‬
‫הוצע פרס על ראשך?‬
‫כן.‬ ‫-אז מדוע חזרת, לכל הרוחות?‬
‫כדי להרוג את אחי.‬ ‫-אין לנו הרבה זמן.‬
‫זמן למה?‬
‫הוא יחזור עם אנשים נוספים.‬
‫מדוע אתם חושבים כך?‬ ‫-היו לו 12 ארנבים על האוכף.‬
‫הוא לא מאכיל רק את עצמו.‬
‫מה אתה מוצא במרים?‬
‫יש לה ידע בשפע.‬
‫והיא לימדה אותי קרוא וכתוב.‬
‫גרינלנד היא מקום קשה.‬
‫אנו נאלצים להיות חיות יותר מאשר בני אדם.‬
‫מרים הראתה לי דרך חיים שהיא… מעבר לזה.‬
‫עולם של מחשבות ורעיונות.‬
‫אני מזהה עוד משהו. אתה אוהב אותה.‬
‫ואם כן?‬
‫היא גוססת, ידידי.‬
‫כבר ראיתי אותך נפגע ממותה של ליב.‬
‫אני לא רוצה שתיפגע שנית באותו אופן.‬
‫אל תדאג לי.‬
‫אתמודד עם זה.‬
‫נזדקק לכולם כשהוורנגים יחזרו.‬
‫גסטר.‬
‫שחרר את הנשים.‬
‫לא, הן הרכוש שלי.‬
‫היכנסי לתא שלך.‬
‫היכנסי לתא שלך, אחרת אשסף לה את הגרון!‬
‫גסטר, הוורנגים הם גנבים.‬ ‫הם יחזרו כדי לקחת את הכול.‬
‫לא, אתם גנבים! כולכם!‬ ‫זוזו. כולכם, רדו מהסירה שלי!‬
‫חשבתי היום על פריידיס.‬ ‫-באמת?‬
‫אני לא בטוח שאני רוצה לשמוע.‬
‫כשאחזור מקונסטנטינופול עם העושר שלי,‬
‫אקנה סירה, אפליג ליומסבורג ואינשא לה.‬
‫מדוע אתה חושב שהיא תרצה להינשא לך?‬
‫אני חושב שהצלחותיי יוכיחו לה את ערכי.‬
‫מה?‬
‫אני מכיר את המבט הזה.‬ ‫אתה יודע משהו שאינך מספר.‬
‫עזור לי עם זה.‬
‫עלינו לכופף אותה בעודה חמה.‬
‫לא משנה מה, אל תשחרר אותה, הבנת?‬
‫כן.‬
‫הראלד.‬
‫כן?‬
‫פריידיס נושאת את ילדך ברחמה.‬
‫כמה זמן אתה יודע?‬
‫מאז שעזבנו את נורווגיה.‬ ‫היא דרשה שאבטיח לא לספר לך.‬
‫מנוול שכמוך. חשבתי שאתה חבר שלי!‬
‫אני באמת חבר שלך, ולכן לא סיפרתי לך.‬
‫אתה יכול לשחרר.‬
‫לייף…‬
‫זה הילד שלי.‬
‫והיא אחותי.‬
‫היא הבינה שאם תדע שאתה עתיד להיות אב,‬
‫לא תעזוב אותה.‬
‫והיא צודקת.‬
‫ואתה,‬
‫חיכית עד שלא אוכל לחזור לשם‬ ‫לפני שסיפרת לי.‬
‫כי היית חוזר, מלך נורווגיה העתידי.‬
‫וזה לא היה מועיל לך.‬
‫וגם לא לה.‬
‫שלום.‬
‫הבן שלי.‬
‫בני היפהפה.‬
‫אתה מציק, בדיוק כמו אביך.‬
‫אקרא לך הראלד.‬
‫איש לא יודע מה מייעד הגורל.‬
‫דבר אחד שידוע לשנינו…‬
‫פריידיס תהיה אימא טובה.‬
‫אטפל בזה.‬
‫אל תתקרב.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫בבקשה.‬
‫אל תיקח אותו.‬
‫בבקשה, אל תיקח את בני, בבקשה.‬
‫הוא לא בנך.‬
‫הוא בני.‬
‫שאו עיניכם!‬
‫בנה של הנבחרת!‬
‫פריידיס בירכה אותנו בבן.‬
‫בנה הראשון של יומסבורג.‬
‫זכינו לברכה אמיתית מהאלים.‬
‫הוא חזק כמו ת'ור וכמו וידאר,‬
‫אך אני מפציר בכולכם‬ ‫שתתפללו למען פריידיס שלנו.‬
‫הלידה הייתה קשה מאוד.‬
‫צר לי לספר לכם‬
‫שהיא חולה אנושות.‬
‫לא!‬ ‫-התפללו שהיא תתאושש.‬
‫כן!‬
‫אך אם האלים חפצים בכך…‬
‫שהיא לא תתאושש,‬
‫דעו שהיא הותירה לנו את המתנה שלה.‬
‫את בנה הנבחר של יומסבורג!‬
‫יורונדור!‬
‫יורונדור.‬
‫נשמע שהוא החליט לגבי העתיד.‬
‫לא. הוא רוצה שתחזור.‬
‫אך הוא חש נבגד.‬ ‫-נבגד?‬
‫הוא בגד בנו!‬
‫הפרת את הכללים!‬
‫רק תגיד לו ששגית.‬
‫זה כל מה שהוא רוצה לשמוע,‬ ‫והכול יחזור לקדמותו.‬
‫בבקשה.‬
‫ברוך שובך! אני רואה שהבאת חברים.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫אחרי שהלכת, הוא השתגע.‬
‫הוא הרג את גסטר ואיים על כולנו.‬
‫אנחנו רוצים לגבות את הפרס על ראשו,‬ ‫אך לא הצלחנו להתקרב.‬
‫נוכל לעזור לכם בזה.‬
‫בוא. שתה משהו.‬
‫מה הבעיה שלו?‬
‫הוא אכל פטריות רקובות.‬ ‫יהיה לו מזל אם הוא ישרוד את הלילה.‬
‫בוא. שתה איתנו בזמן שחבריך ייהנו קצת.‬
‫בעלי מכין יין נפלא כל כך.‬
‫הוא מצוין.‬
‫מי רוצה יין?‬
‫רואה? אמרתי לך.‬
‫זה מתכון ישן של המשפחה.‬
‫הוא טעים!‬ ‫-משקה האלים.‬
‫אז זה נכון, מה שאומרים על ורנגים?‬
‫שהם היחידים שפצ'נגים מפחדים מהם.‬
‫מי אומר את זה?‬ ‫-כולם בנובגורוד.‬
‫הם מספרים סיפורים אגדיים.‬
‫ספר לי אחד.‬
‫באתי לבקש את מחילתך.‬
‫אתה יודע מה אני מתכנן לעשות באנשים האלה,‬ ‫יורונדור. כיצד יש להשתמש בהם.‬
‫הייתי מבולבל.‬
‫ואני מתבייש.‬
‫אימך אומרת‬
‫שהבלבול נגרם מפליטה יפה.‬
‫היא גרמה לי להאמין שאיכשהו,‬ ‫כולנו נוכל לחיות יחד כשווים.‬
‫האישה הזו נהרגה במתקפה?‬ ‫-כן.‬
‫אך אני מבין עכשיו…‬
‫שזה נועד לקרות.‬
‫אז אני מקבל את הודאתך באשמה.‬
‫אבל…‬
‫עליי לדעת שאוכל לסמוך עליך שוב.‬
‫אני צריך שתהרוג את פריידיס.‬
‫להרוג אותה? מדוע?‬
‫הילד שלה בידיי. כבר אין לה תועלת.‬
‫אבל…‬
‫מה העם יחשוב?‬
‫הם יחשבו שהיא מתה‬ ‫בנסיבות טבעיות לאחר הלידה.‬
‫וההשפעה שלה עליהם תמות יחד איתה.‬
‫תוכל לעשות זאת?‬
‫כן.‬
‫בשביל פריידיס.‬
‫אודין משגיח עליה.‬
‫יורונדור, תגיד לפריידיס‬ ‫שאנחנו מתפללים למענה.‬
‫אני מקווה שהיא תתאושש…‬
‫הקרב מנחה.‬
‫התפלל למענה.‬
‫פריידיס. זה אני, יורונדור.‬
‫פריידיס?‬
‫פריידיס!‬
‫פריידיס, זה אני! פריידיס!‬
‫באתי לעזור!‬ ‫-איפה הבן שלי?‬
‫מטפלים בו היטב.‬
‫הבא לי אותו.‬ ‫-אי אפשר.‬
‫אז צא מפה.‬ ‫-הקשיבי לי! הארקר מתכוון להרוג אותך.‬
‫אני מוכרח לחלץ אותך מכאן הלילה.‬ ‫-מה עם התינוק שלי?‬
‫הוא מוגן. אני מבטיח לך. הוא לא ייפגע.‬
‫אני לא עוזבת בלי הבן שלי.‬
‫הכנתי סירה על המפרץ, מעבר למקדש היער.‬
‫אגניב אותך החוצה הלילה,‬
‫אך זו בקשה מוגזמת לנסות להביא את בנך!‬
‫אני לא עוזבת בלעדיו.‬
‫אמצא דרך להביא את בנך.‬
‫אל תיגעי באוכל.‬
‫הוא מורעל.‬
‫הנה. שתה עוד!‬
‫אתם עורכים משתה בלעדינו?‬
‫ברוך הבא, אחי! בוא!‬
‫ברוכים הבאים!‬ ‫-אחיי!‬
‫משקאות ונשים!‬
‫הרחנו אתכם ממרחקים.‬
‫אני רואה אתכם, אחיי.‬
‫אני אוהב את שיערך.‬
‫מהו הרעש הזה?‬
‫מי שם?‬
‫זה תכסיס!‬
‫קחו את הנשים והרגו את הגברים!‬
‫הרגו את הגברים!‬
‫עזוב אותה.‬ ‫-הניחו את הנשקים!‬
‫אחרת אהרוג אותה!‬
‫קחו את הפצ'נגי!‬
‫קדימה!‬
‫ענדו שוב את האזיקים!‬
‫עכשיו!‬
‫קח אותן.‬
‫חכו!‬
‫אם תעזבו אותן, אתן לכם את זה.‬
‫הוא מהקיסר בקונסטנטינופול.‬
‫הוא מעניק מעבר בטוח‬ ‫ואוצר גדול למי שמחזיק בו.‬
‫הביאי אותו הנה.‬
‫לא.‬
‫קודם, שחררו אותן, אחרת אשליך אותו לנהר.‬
‫את באמת חושבת שאת יכולה להתמקח איתי?‬
‫האם שכחת‬
‫שהחזק קובע את הכללים?‬
‫וזה לא אתה!‬
‫שחררו אותי! אני הבעלים שלכן!‬
‫איך אתם מעזים להרשות להן לעשות לי את זה?‬
‫זו הסירה שלי. הן הרכוש שלי!‬
‫בבקשה.‬
‫יש לי זכויות.‬
‫עלינו לחבר את הגה הכיוון.‬
‫איפה הבן שלי?‬
‫אני צריך ששניכם תתעטפו בזה.‬
‫עליי לשאת אתכם החוצה.‬
‫כבר אין צורך לשמור על הדלתות. הכוהנת מתה.‬
‫צאו מהחדר.‬ ‫-כן.‬
‫האם רצחתי אישה חפה מפשע, אגנאר?‬
‫איך יכולתי שלא לחשוד בה?‬
‫אירוסיה לגודווין, הכול היה… נוח מדי.‬
‫איזו סיבה יש לגבר כה שאפתן‬ ‫לרצות להינשא לאישה חסרת כול?‬
‫זה לא הגיוני בעיניי.‬
‫אני מתפללת שהאל ישחרר אותי מאשמתי‬
‫וינחה אותי לתשובה שאני מחפשת.‬
‫הפסקתי להתפלל שאקבל תשובות‬ ‫והלכתי לחפש תשובות בעצמי.‬
‫גיליתי שהרוזן גודווין נפגש לעיתים קרובות‬
‫עם אדם שנקרא קופר.‬
‫יש בבעלותו מסבאה מעבר לחומות.‬
‫ומה האיש הזה יודע על הרוזן גודווין?‬
‫"מעולם לא חי בעולמנו אדם משובח יותר."‬
‫אני בטוחה שעודדת אותו לדבר בכנות רבה יותר.‬
‫ראו את גודווין משלם למישהו סכום כסף גדול‬
‫כמה ימים לפני ניסיון ההתנקשות.‬
‫למתנקש?‬
‫לא.‬
‫לאדם שנקרא ג'ון באר.‬
‫"בר".‬ ‫-הוא מסאסקס. בית נעוריו של גודווין.‬
‫אני אמצא אותו.‬
‫לא.‬
‫אנחנו נמצא אותו.‬
‫מדוע עצרנו?‬
‫שמעתי משהו.‬
‫שמרי על שקט.‬
‫מה אתה עושה, יורונדור?‬
‫אני נפטר מגופתה.‬ ‫-מדוע? לא ביקשתי ממך לעשות זאת.‬
‫העם לא יאמין שהאלים‬ ‫הרשו לפריידיס למות במקדש שלה.‬
‫הם יחשדו, אז בכוונתי לקבור אותה.‬
‫באמת חשבת שאאמין לזה?‬
‫בגדת בי פעם אחת, למה לי לבטוח בך עכשיו?‬
‫אם חשבת כך, מדוע נתת לי לעזוב איתה?‬
‫כדי שעכשיו אוכל להיפטר משניכם!‬
‫לא. אתה לא יכול להרוג אותה!‬
‫הוא בוגד.‬
‫החזיקו אותו.‬
‫קדימה!‬
‫היא נעלמה.‬
‫חפשו אותה ביער.‬
‫עכשיו!‬
‫אתה, אתה, מכאן.‬
‫מכאן!‬
‫חפשו בנהר!‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬