‫- ויקינגים: ולהאלה -‬
‫זה פונה לדרום-מזרח.‬
‫אתה סומך על המכשיר הזה?‬
‫כן.‬
‫כיצד אתה יודע שהסימונים‬ ‫והמדידות שלך אומרים לך את האמת?‬
‫בכל יום, אני מפקפק במתנותיו.‬
‫ובכל יום, הוא מוכיח שטעיתי.‬
‫מצחיק.‬
‫מעולם לא ראיתי בך אדם מלומד.‬
‫או עליך כסוחר פרוות, אך זה המצב.‬
‫החבלים מאובטחים?‬
‫אפשר להתחיל.‬
‫אני חושש.‬
‫נקודת המפגש של הנחל ואגם ההרים‬ ‫מסמנת את מחצית הדרך.‬
‫מה זה?‬
‫הירגעו.‬
‫מהו הרעש הזה?‬
‫זה הקרח שמדבר.‬
‫זימנת אותי, הוד מעלתך.‬
‫אני מודעת למערכת היחסים שלך עם אלפווין,‬
‫כבר שבועות.‬
‫חיזרת אחריה בסתר?‬ ‫-זה לא אמור להפתיע אותך.‬
‫מה שמפתיע אותי הוא שבחרת‬ ‫לפצוח במערכת יחסים כה מסוכנת.‬
‫אם הוד מעלתך מתייחסת‬ ‫לתפקידה של אלפווין במשק הבית שלך,‬
‫אני מבטיח לך שהיא לא מרגלת עבורי,‬
‫שכן הסכם כזה יכול להיות דו-כיווני.‬
‫הסתרנו את זה רק עד שאוכל‬ ‫לקבל את ברכתו של בעלך לנישואים,‬
‫שקיבלתי זה עתה, והתכוונתי להראות לך.‬
‫מה ידוע לך על הרקע שלה?‬
‫אני יודע שיש לה שלוש אחיות.‬ ‫כולן מבוגרות ממנה ונשואות.‬
‫אביה נעקר, כמו רבים אחרים,‬
‫כשקנוט הציב את יארל נורי בנורת'מבריה.‬
‫זה הכול?‬
‫אם את שואלת אם אני אוהב אותה,‬
‫התשובה היא כן.‬
‫מה תגיד אם אספר לך‬
‫שאחיה היה האיש שניסה להרוג אותי?‬
‫שאת טועה. אין לה אח. היא הייתה מספרת לי.‬
‫אח למחצה. והיא הודתה בכך בפניי.‬
‫את רומזת שאלפווין‬ ‫הייתה מעורבת במזימה להתנקש בך?‬
‫למעשה, לא, הרוזן גודווין.‬ ‫אני חושבת שאתה עומד מאחוריה.‬
‫ברצוני להזכיר להוד מעלתך‬ ‫שאני הצלתי את חייך במו ידיי.‬
‫לו חפצתי במותך, לא הייתי מרשה לזה לקרות?‬
‫זו בדיוק השאלה שלא הצלחתי לענות עליה.‬
‫אז קחי אותי לצינוק ותשאלי אותי שם.‬
‫לא אותך אקח לשם.‬
‫לא ייתכן שאת רצינית.‬
‫לו התפקידים היו הפוכים, וחייך היו בסכנה,‬
‫לא היית עושה אותו דבר כדי לגלות את האמת?‬
‫כך חשבתי.‬
‫הוד מעלתך, אני מתחנן בפנייך.‬
‫אל תהפכי את אלפווין‬ ‫לשדה הקרב במחלוקת בינינו.‬
‫יש לי פגמים, זה נכון, אך היא חפה מפשע.‬
‫תני לי זמן להוכיח לך את זה‬ ‫ולמצוא את התשובות שאת מבקשת.‬
‫היה לך זמן.‬
‫כעת, הוא נגמר.‬
‫בעומק של המרפק שלי.‬ ‫-בעובי שלוש ידיים.‬
‫יש הרבה זמן עד ההפשרה.‬
‫אולי בנורווגיה.‬
‫מה מדאיג אותך?‬
‫שסכר הקרח ייפרץ.‬
‫מהו סכר הקרח?‬
‫זו חומת קרח שנעה כמו גל,‬
‫ומוחצת כל מה שנקרה בדרכה.‬
‫אם נהיה כאן כשהיא תופיע,‬ ‫לא יהיה לנו זמן להימלט ממנה.‬
‫כמה זמן יש לנו?‬
‫שבוע? יום?‬
‫הנהר ארוך. ייתכן שהסכר כבר בדרכו.‬
‫מה אתה מציע?‬
‫שנוריד את המזחלת מהנהר‬ ‫ונמתין עד שהוא יחלוף.‬
‫אנחנו במרחק של יום בלבד מהאגם שאין בו קרח.‬
‫כך אמרת בעצמך.‬
‫וייתכן שהפצ'נגים מכתרים אותנו.‬
‫נסתכן ונמשיך להתקדם.‬
‫להעמיס את הסירה!‬
‫בוא.‬
‫מה גילית? לאן היא הולכת?‬
‫היא לא הולכת לשום מקום.‬
‫רק ליער כדי ללקט עשבים ושורשים.‬
‫והיא נפגשת עם הפליטים?‬
‫לעיתים.‬
‫הם רואים אותה ככוהנת,‬ ‫הם מכבדים אותה, כפי שהארקר רוצה…‬
‫היא לא אמורה להיפגש איתם. זה רע.‬
‫אני עובד איתם, אימא. הם לא אנשים רעים.‬
‫אני חושב שפריידיס צודקת.‬
‫עלינו להרשות להם לבוא ליומסבורג.‬
‫יש בחורה?‬
‫מה אם כן?‬
‫הארקר לא יקבל זאת.‬
‫אולי… הגיע הזמן לשינוי.‬
‫אני חושבת שייוולד לה בן.‬ ‫-כך את חושבת?‬
‫כן. כך אני חושבת.‬
‫היא סיפרה לך.‬
‫זה כלל לא משנה לי. אני יודע שאת חפה מפשע.‬
‫תודה לאל.‬
‫חששתי שתנטוש אותי כשהיא תספר לך.‬
‫לא הייתי עוזב אותך. בעיני האל, את אשתי.‬
‫כבר שלחתי מכתב לקנוט,‬
‫הסברתי את המצב והתחננתי לשחרורך,‬
‫אך עד אז, עלייך להיות חזקה‬
‫ולהקשיב לי היטב.‬
‫המלכה תחקור אותך.‬
‫אני לא מפחדת. כבר אמרתי לה את האמת.‬
‫זה שונה מאוד.‬
‫היא לא מתעניינת באמת או בך.‬
‫היא מתעניינת בי.‬
‫בך?‬
‫אך לא ידעת דבר על אחי.‬
‫הוא לא היה חלק ממשפחתי.‬ ‫-אני מאמין לך, אך המלכה לא.‬
‫היא סבורה שתמרנתי אותך‬ ‫כדי שתצטרפי למזימת התנקשות בחייה,‬
‫והיא מתכוונת להוכיח זאת.‬
‫אין לי סיבה לפחד. אני אומר את האמת.‬
‫לא. את מוכרחה לומר לה שזה אני.‬
‫תגידי לה שאני אחראי לזה.‬
‫זה יהיה שקר.‬
‫ואז היא תיקח אותך ממני ואישאר חסרת כול.‬
‫אני בא איתה.‬
‫לא. פקודות של המלכה.‬
‫אל תדאג.‬
‫אני אומר את האמת,‬ ‫מפני שהיא כל מה שידוע לי.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫זו מתנה מהרוזן גודווין?‬
‫הוא נתן לי אותה כסמל לאהבתו… ולעתיד.‬
‫יש לך מזל שהרגשת אהבה אמיתית.‬
‫גם את תרגישי.‬
‫קנוט רוצה שאתחתן עם נסיך או עם מלך.‬
‫לא אכפת לו אם ארגיש אהבה בחיי.‬
‫האל מודע לטוב ליבך, גיתה.‬
‫והוא ידאג לך.‬
‫אם משהו יקרה לי…‬
‫תחזירי לו את הטבעת בשבילי?‬
‫ותגידי לו…‬
‫שאהבתי מעולם לא התערערה.‬
‫רוחב הנהר הולך וקטן.‬
‫זה אומר שאנחנו מתקרבים לאגם ההרים.‬
‫אני יודע שאתה מחייך.‬
‫אני לא אמור לחייך? כמעט הגענו.‬
‫כשנגיע לאגם,‬
‫אני אחייך יחד איתך.‬
‫תאר שוב את קונסטנטינופול.‬
‫היא גדולה.‬
‫גדולה בהרבה מנובגורוד.‬
‫מוקפת חומה ענקית, עם אור שמש מרהיב.‬
‫אני נרגש לחזור.‬
‫את תאהבי אותה.‬
‫אני מקווה.‬
‫בוא הנה!‬
‫עצרו!‬
‫אתה מסתמך יותר מדי על החרב.‬
‫הגרזן הוא הנשק המועדף על הוויקינג.‬
‫תן לי לנסות שוב.‬
‫יארל אולף!‬
‫זה גוטלג.‬
‫הוא הגיע זה עתה מהמזרח‬ ‫ויש לו בשורות על אחיך.‬
‫איפה הוא? ביומסבורג?‬ ‫-לא.‬
‫הוא ברוס.‬
‫ראיתי אותו בנובגורוד לפני יותר מחודש,‬ ‫בפגישה עם ירוסלב "הנבון".‬
‫הוא היה עם הגרינלנדי, לייף אריקסון.‬
‫והאישה, פריידיס?‬
‫לא הייתה איתם אישה.‬
‫אתה בטוח?‬
‫לחלוטין.‬
‫הכן את הספינות.‬
‫אין בעיה.‬
‫אתה שוב עוזב?‬
‫כן.‬
‫אם הראלד בנובגורוד,‬
‫זה אומר שהוא נפגש עם דודנו‬ ‫כדי לגייס צבא נגד קטגט.‬
‫לא נבון להמתין להגעתו.‬
‫לך לארוז את חפציך. אנחנו מפליגים לרוס.‬
‫קח.‬
‫כמה זמן תיעדרו?‬
‫האם אני חש שתתגעגעי אליי?‬
‫בדיוק התחלתי להתרגל אליך.‬
‫אמן.‬
‫כבר סיפרתי לך הכול.‬
‫לא ידעתי שאחי בלונדון.‬
‫לא ידעתי שהוא רוצה להרוג אותך.‬
‫אלפווין.‬ ‫-לו ידעתי, הייתי מזהירה אותך.‬
‫אלפווין.‬
‫אני לא רוצה לפגוע בך.‬
‫אז האמיני לי.‬
‫כבר אמרתי לך את האמת.‬
‫היא כל מה שידוע לי.‬
‫לדעתי, את יודעת עוד על גודווין.‬
‫ועלינו לגלות יחד מה את יודעת.‬
‫מה גודווין אמר לך על האדם שנקרא "בר"?‬
‫מעולם לא שמעתי את השם הזה.‬
‫זו האמת, זה…‬
‫אשאל שוב.‬
‫האדם ששמו "בר".‬
‫אני לא יודעת שום דבר.‬
‫אני חושב שהקיסר יתעניין בבחורות שלי.‬
‫הן אקזוטיות וטהורות לגמרי.‬
‫יש לי קונים משלי, כמובן, בעמק הקינות,‬
‫אך נראה שאתה תוכל להשחיל עבורי‬ ‫מילה טובה בחצר המלוכה.‬
‫מילה שתזכה לגמול.‬
‫אני מקווה שתירקב בשאול.‬
‫מה אמרת לי, ילד?‬
‫עשה זאת שוב!‬
‫עצור!‬
‫הוא רק אומר את מה שברור לכולנו.‬
‫עכשיו, לך והנח לנו לנפשנו.‬
‫שלוט בעבד שלך, אחרת אלמד אותו‬ ‫את הלקחים שלא הצלחת ללמד אותו!‬
‫קדימה.‬
‫"אנרגיית הדעת…‬
‫"היא מהות…‬
‫"החיים."‬
‫מעולם לא חשבתי כך על החיים.‬
‫זו מהות הלמידה.‬
‫תנועה בלתי פוסקת של רעיונות.‬
‫הירגעו.‬
‫לא, עצור! שישמרו כוחות.‬
‫צאו, כולכם. צריך להפחית עומס מהסירה.‬
‫קייסן, אתה ובאטו תביאו לנו בולי עץ.‬
‫דורן, בריטוק, השגיחו על הסוסים.‬
‫כן, מייד.‬
‫אני עוד אחייך.‬
‫להפחית את המטען.‬
‫ניסיון נחמד.‬
‫אני יודע איפה תרצי לתקוע את הגרזן.‬
‫התכוננו לדחוף! עכשיו!‬
‫היא עולה!‬
‫שוב!‬ ‫-הראלד, הסוסים צריכים לנוח.‬
‫אסור לנו לעצור.‬
‫ברגע שתרד החשכה, הנהר יקפא שוב.‬
‫המזחלת תילכד. בואו ננסה שוב.‬
‫קייסן, בול עץ חדש.‬
‫לא. אנחנו צריכים לנוח.‬
‫תן מים לסוסים.‬
‫נצא להפסקה.‬
‫אשאל אותך שוב…‬
‫מדוע את מגינה עליו?‬
‫אני לא מגינה עליו.‬
‫אני אומרת לך את האמת.‬
‫הוא ניצל אותך.‬
‫או שאולי שגית בהערכתך לגביו.‬
‫לא.‬
‫הוא מצא מקום בחצר המלוכה‬ ‫באמצעות רצח והונאה.‬
‫אך לא איתי.‬
‫הוא בוטח בי. הוא יכול לספר לי דברים.‬
‫למשל?‬
‫על נעוריו בסאסקס.‬
‫על אביו ועל השנאה שלו כלפיו.‬
‫וכלפיי?‬
‫הוא מעולם לא אמר מילה נגד הוד מעלתך.‬
‫מעולם לא!‬
‫חפשי שוב בזיכרונך.‬
‫אין מה למצוא!‬
‫קדימה.‬
‫תגיד את זה.‬
‫אם אתה מבקש ממני להאשים אותך,‬ ‫לא אתחיל במה שקרה היום.‬
‫אני לא שולט בזה.‬
‫אני חייב להגיע לשם. יש לי המון מה להוכיח.‬
‫אך הייתי צריך להקשיב לקוריה.‬
‫ולעצור.‬
‫אתה חושב שאתה היחיד שנואש להגיע לשם?‬
‫הסתכל עליהם.‬
‫כולם רוצים להגיע לקונסטנטינופול.‬
‫אתה פשוט הכי רועש.‬
‫אל תעצור עכשיו.‬
‫מה זה?‬
‫עוד יוונית?‬ ‫-לא.‬
‫לא, זה בלטינית.‬
‫הפירוש הוא, "המזל מאיר פנים לאמיצים".‬
‫זה אתה.‬
‫אנו צריכים עוד בולי עץ.‬
‫אתה גבר מסוכן.‬
‫אני גבר מחושב.‬
‫אתה באמת חייב ללכת?‬
‫כן.‬
‫אך אני אחזור.‬
‫תקפיד לעשות זאת.‬
‫מה עשית בחדרה של אימא שלי?‬
‫רק נפרדתי ממנה לשלום.‬
‫כשאבי עוזב לקרב,‬ ‫לא לוקח לו זמן רב כל כך להיפרד לשלום.‬
‫כן, טוב…‬
‫אביך הוא מלך.‬
‫הפרידות שלו יעילות בהרבה מהפרידות שלי.‬
‫אתה מוכן?‬
‫כן.‬
‫עכשיו!‬
‫זוז!‬
‫לדחוף!‬
‫זה עבד! הצלחנו!‬
‫כן!‬
‫בסדר! קדימה!‬
‫מה זה?‬
‫הוא מתקרב.‬
‫סכר הקרח נפרץ.‬
‫שחררו את הסוסים. נתקו את הסירה עכשיו!‬
‫קייסן. הפטישים!‬
‫קדימה!‬
‫המעיל שלי!‬ ‫-אביא אותו.‬
‫לזוז!‬
‫קדימה.‬ ‫-לזוז!‬
‫תפסי במעיל.‬
‫הצילו!‬
‫אתה חייב להחזיק מעמד! משוך!‬
‫כולם לעלות!‬
‫לחזור!‬
‫אבא!‬
‫הראלד!‬
‫רוץ!‬
‫לא!‬
‫אבא!‬
‫הכניסו אותי!‬
‫החזיקו חזק!‬
‫משוטים פנימה!‬
‫הנה.‬
‫צר לי.‬
‫הוא איבד הכול, פרט לטבעת שלו.‬
‫הטבעת שלו?‬
‫הוא אמר לי שהוא מסר אותה.‬
‫מה עוד הוא אמר לך?‬
‫על מה אתם מדברים…‬
‫ברגעים השקטים?‬
‫ברגעי האושר.‬
‫על אהבה.‬
‫על עתידנו.‬
‫איך הוא נראה?‬
‫ילדים.‬
‫הוא רצה ילדים רבים.‬
‫בן שיהיה מלך.‬
‫מלך?‬
‫הער אותה.‬
‫ידעת שהיא הבת שלו?‬
‫ויטומיר סיפר לי את סודו לפני שעזבנו.‬
‫הוא פחד ממה שיקרה לה אם היא תיסע כבת.‬
‫כעת, אין לה ברירה.‬
‫אז שמך הוא הלנה.‬
‫כן.‬
‫לא יכולתי להציל את אביך ואותך.‬
‫הבטחתי לו שאביא‬ ‫את האוצר שלו לקונסטנטינופול.‬
‫שמתי את התיבה שלו יחד עם רכושי.‬
‫אגן עליה עד המוות.‬
‫תודה.‬
‫היא איננה.‬
‫והאם גילית את מה שרצית?‬
‫לא.‬
‫אך אין לי חרטות.‬
‫אין לך חרטות.‬
‫את רוצחת.‬
‫שקט.‬ ‫-לא.‬
‫לקחת את הדבר ההגון היחיד בחיי,‬
‫אף שנתתי לך הכול.‬
‫את נאמנותי…‬ ‫-שקט!‬
‫את מסירותי.‬
‫לקחת את אשתי!‬
‫אולי האל יסלח לך, אך אני לא אסלח לך לעולם.‬
‫צר לי.‬
‫לא התכוונתי להפריע.‬
‫בבקשה, נסיכה.‬
‫לכי מכאן.‬
‫היא רצתה שאתן לך את זה.‬
‫היית קרובה אליה?‬ ‫-כן.‬
‫ידעתי שהיא מאוהבת.‬
‫אך היא לא הזכירה את שמך.‬
‫היא רק סיפרה לי‬ ‫שהיא מעולם לא הייתה מאושרת כל כך.‬
‫הנסיכה גיתה.‬
‫תודה לך.‬
‫מה קרה לשאר הספינות?‬
‫לאחר שעזבנו, הייתה סופה גדולה.‬
‫היא הפרידה את הצי.‬
‫הפלגנו במשך שבועות‬
‫בלי למצוא זכר להארקר ולאחרים.‬ ‫אנו חוששים שהם אבדו.‬
‫עלינו להקריב קורבן לחזרתם בשלום.‬
‫כן, נעשה זאת.‬
‫ידידיי.‬
‫לפני שנפציר באלים לסייע לנו,‬
‫הבה נזכיר להם את האמונה שלנו.‬
‫הפליטים בנו את המקדש הזה לאלים הישנים.‬
‫פרייה.‬
‫בעונה הזו, אנו סוגדים לך כמביאת הפוריות.‬
‫ואידונה.‬
‫אלת הפריחה.‬
‫כמה התגעגענו אלייך.‬
‫וגפיון, אלת השדות. ונייה, רוכבת הרוחות.‬
‫אנו מבטיחים לא לשכוח שוב לעולם.‬
‫ובמיוחד לא את ניורד.‬
‫אל הימים.‬
‫אנא הנחה את הארקר‬ ‫ואת משפחותינו כך שישובו אלינו בבטחה.‬
‫הנה בוני המקדש.‬
‫בואו.‬
‫הצטרפו אלינו במנחה שלנו.‬
‫בואו.‬
‫כולנו נסגוד יחד.‬
‫הרפנה.‬
‫מאמינים באותם אלים‬ ‫לא יכולים להתחלק לשני עמים.‬
‫כולנו שווים בליבנו.‬
‫אחי.‬
‫איפה כולם? מדוע הם לא באו לקבל את פנינו?‬
‫הם ביער.‬
‫עם פריידיס.‬
‫ביער?‬
‫אל תכעס.‬
‫העם היה חרד לביטחונך.‬
‫הם ביקשו מפריידיס הנחיה,‬
‫והיא לקחה אותם ליער, למקדש הפליטים.‬
‫הם התפללו למען שובך.‬
‫איפה יורונדור?‬
‫אתה… בגדת בי.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-השארתי אותך אחראי כאן.‬
‫חזרתי לתוהו ובוהו.‬ ‫-תוהו ובוהו?‬
‫חזרת לשלום. זה לא מה שרצית?‬
‫אני לא רוצה שהם יסגדו עם בני עמנו.‬
‫אני רוצה שהם יעבדו למען בני עמנו.‬
‫הם בני תערובת מטונפים‬ ‫של שבטים נורדיים. לא כמונו.‬
‫אנחנו העם העליון.‬
‫מה עם פריידיס? היא הכוהנת שלנו.‬
‫היא כוהנת רק כי הפכתי אותה לכוהנת.‬
‫מה אתה עושה? לא…‬
‫מה שאתה היית צריך לעשות.‬
‫זה יפה.‬
‫רוצי!‬
‫אתה רוצח.‬
‫אתה לא עדיף על הנוצרים‬ ‫שהם באו הנה כדי להימלט מהם.‬
‫אני הבאתי אותם לכאן.‬
‫הם חיים כי אני מעניק להם חיים. לא את.‬
‫הכעסת את האלים!‬
‫את הכעסת אותי!‬
‫קחו אותה למקדש. נעלו אותה בתוכו.‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬