На коліна його. Заткніться!
Скажи мені, де живуть йомсвікінги.
Ніхто цього не знає.
Нам сказали лише, що тих, хто вірить у старі традиції,
хто прийшов на цей пляж,
відведуть до нової Уппсали, що називається Йомсборґ.
То йомсвікінги просто знаходять тебе?
Одін їх присилає, як валькірій, щоб доправити тебе в безпечне місце?
І якщо їм пощастить,
вони помстяться християнам, таким, як ви.
-Батьку. -Ні. Прошу.
Щоб стати королем, ти мусиш окропити меч кров'ю.
Відправ цього язичника до пекла.
Відправ звістку: «Ми тут головні».
Зараз!
Батько пишався б тобою.
ВІКІНГИ: ВАЛЬГАЛЛА
ЙОМСБОРҐ, ПОМЕРАНІЯ
Вітаємо, Фрейдіс!
Фрейдіс, рятівниця Каттегату.
Вітаємо, Фрейдіс!
Фрейдіс!
Вона вбила ярла Кооре.
-Вітаю. -Фрейдіс.
Привіт.
Вітаємо, Фрейдіс!
Фрейдіс.
Хранителька віри.
Голови Йомсборґу.
Фрейдіс, я Гарекр.
Вітаю в Йомсборґу.
Дякую.
Це Ґудрід.
Славімо день!
НОВГОРОД, РУСЬ
Новгород, друже мій.
Скоро нас прийматимуть, як королів.
Що вони роблять?
Опіум.
Кажуть, його дим входить у твоє тіло й краде твою душу.
Чому вони це роблять?
Щоб втекти з цієї землі.
Говорити з мертвими.
Здається, я знайшов дядька.
Це він. Ходімо.
Пропустіть. Я принц Гаральд Сігурдссон.
Хочу зустрітися з дядьком Ярославом.
Заждіть.
Ось, візьми.
Агов! Цьому бою потрібен вікінг,
якого звуть принц Гаральд Сігурдссон з Норвегії,
правнук Гаральда Прекрасноволосого
і кровний родич шанованого Ярослава Мудрого.
Зупиніться!
Гаральде?
Дядьку.
Це ж треба.
Що привело тебе в Новгород?
Це довга історія, дядьку.
Яку краще розказати за їжею й випивкою.
ЛОНДОН, В'ЯЗНИЦЯ ЗАМКУ
То твоя родина ненавидить вікінгів і Канута.
Це не новина. Багато людей думають так само.
Але ти був інший.
Ти прийшов у Лондон, щоб щось з цим зробити.
Мені більше нічого вам сказати.
Ми знайшли золото.
У твоєму житлі. Хтось заплатив тобі.
Мені потрібне ім'я. Опис.
Я ніколи його не бачив.
Якщо ти не знаєш, як цей чоловік виглядає,
мені немає користі з твоїх очей.
-Він був не з півночі. -Звідки ти знаєш?
Його слова.
Він залишив золото й вказівки мені в корчмі.
Він з півдня.
Мені треба ім'я.
Я більше нічого не знаю.
Ні.
Подумай ще раз.
Я чув, як хтось звав його «Ведмідь»!
Він працював один?
Казав, що так.
Його родина з Нортумбрії.
Втратили землі, коли Канут віддав графство ярлу Норі.
Він каже, що йому платив хтось з півдня. «Ведмідь».
Чи Барр.
Це знайоме ім'я,
певно, вигадане, щоб захистити члена родини.
Як ти це дізнаєшся?
В нього є ще одне око.
Добре! Атакуй! Добре!
Ти добре їх навчив.
Велика похвала від войовниці Каттегату.
Можливо, ви б хотіли потренуватися з нами.
Зараз ми побачимо, на що вона здатна.
Побачимо, чи історії не брешуть.
Пробач.
Ні. Я багато чого навчився.
Як і всі ми.
Дякую, Фрейдіс.
Йорундуре.
Приплив відходить, пора йти.
Пам'ятаю, як ти вивчив свій перший урок.
Щоразу, як дивлюсь на твій ніс.
Куди вони пливуть?
Йорундур пливе знову на північ, щоб підібрати біженців.
Якщо йому вдасться,
він доставить їх сюди, де їм буде безпечно.
Ти й Гарекр мали інших дітей, крім Йорундура?
Йорундур — не дитя Гарекра.
Моїм чоловіком був брат Гарекра.
Його вбили в набізі, коли Йорундур був дитям.
Гарекр виростив його, як свого.
Вони близькі.
Розкажи мені про батька своєї дитини.
Звідки ти знаєш, що я вагітна?
Ти так захищала свій живіт.
Він хороший чоловік.
Я сумую за ним, але ми…
Ми зараз на різних шляхах.
Ти в хорошому місці, Фрейдіс.
Новій дитині будуть раді в Йомсборґу.
Особливо твоїй.
Відкрити ворота!
Ми чули, що Канут залишив собі корону Англії.
І призначив свого сина Свейна королем Норвегії.
Корону, яку він обіцяв мені.
А твій брат Олаф? Він не претендує?
Його переміг Свен Вилобородий у Каттегаті,
а потім зробив його захисником свого внука.
Лорде Вітоміре, це мій племінник Гаральд Сіґурдссон, принц Норвегії.
Вітомір з Чуді,
королівства, де жінки захопливо красиві,
а чоловікам заздрять за їхню силу.
Вітаю в Новгороді, принце Гаральд.
Що тебе сюди привело?
Як багато хто ще, я тут як біженець.
Чекаю, поки відкриється шлях у Константинополь.
А що його закрило?
Печеніги.
Печеніги?
Брутальні кочові воїни.
Зараз отаборилися вздовж Дніпра.
Чудові вершники, але дикуни.
Вони знімають шкіру зі своїх жертв і використовують їхні черепи як чаші.
Вже 17 місяців,
відколи торгове судно пройшло з Кодаку до Чорного моря.
Наші склади переповнені товарами, які немає куди відправити,
а за моїми столами купа гостей.
Гренландцю!
У них є своя мова на краю світу, правда ж?
Пригадую, що мали.
Розкажи нам, як воно — жити так далеко від цивілізації.
Так, розкажи нам!
У Гренландії тихо.
Тихо, і?
Є час про все подумати.
Вночі ми дивимось на норельйос.
Як кольори потойбіччя запалюють небо.
Ми чули історії, коли були юними,
що це відблиски обладунків валькірій.
Або…
коли Місяць низько
і море спить,
можна почути спів китів, що плавають на дні світу.
Потім, раптово,
вони з'являються з темряви.
Рот відкритий так широко, що може проковтнути весь корабель.
Я ненавидів Гренландію, коли там жив.
Тепер я скучив.
Скучив за людьми, яких знав.
Я розумію це.
Вітаємо в Новгороді де, на жаль, не існує тиші.
Він мені сподобався.
Дядьку, я прийшов просити про послугу.
Про армію.
Щоб ти міг повернутись у Норвегію й узяти те, що законно твоє.
Так.
Боюсь, ти подолав довгий шлях намарне, племіннику.
Я не можу тобі допомогти.
Не можеш? Чи не будеш?
У Новгороді мир.
Та не без проблем.
Південний шлях заблоковано,
тому мені потрібна північна імперія Канута зараз, а надто Англія.
Я не можу ризикувати і йти проти нього чи батька,
просто щоб ти отримав те, чого ніколи не мав.
Як я це бачу, любий племіннику, в тебе є два шляхи.
Повернутись у Каттегат і присягти на вірність Олафу.
Ні.
Або зробити те, що вікінги завжди робили.
Переосмислити себе.
Скульд сплітає долі богів та людей.
А зараз твоя доля сплелася з нашими.
Я відчула це.
Але я не розумію як.
Ти б хотіла стати настоятелькою цього храму?
Я войовниця.
Не настоятелька.
Я думаю, це неправда.
Гадаю, ти прийшла до нас з більшою метою, ніж це.
Я думаю, що ти тут,
щоб допомогти прихильникам старих традицій знайти краще життя.
Твій меч, можна глянути?
Біженці, яких ми взяли сюди, розказали багато про тебе, Фрейдіс.
Вони сказали, що остання настоятелька в Уппсалі
дала його тобі перед тим, як святиню знищили.
Це правда.
Ти не думаєш, що в цьому була певна мета?
Хто, як не ти, має право почати знову?
Почати що?
Будувати нову Уппсалу.
Тут.
Хіба ніхто тобі не казав, що ти обрана?
В Уппсалі прадавній явився мені.
Він сказав, що я обрана,
але коли люди просили про допомогу,
я не допомогла їм.
Він сказав правду. Я…
Я втекла з Каттегату.
Якщо б залишилась, ти б зараз не робила вибору.
Можливо тут, а не в Каттегаті,
ти дійдеш до свого покликання.
Ми називаємо це «кома».
Це прекрасна річ будь-якою мовою.
Вірять, що це погана прикмета.
Люди завжди бояться речей, яких не розуміють.
Ти розумієш?
Повністю? Ні.
Але я знаю, що це не череп велетня Іміра
чи передвісник зла.
Більш імовірно, що воно зроблене з каменю й випарів,
що відбивають світло Сонця.
Але я знаю зі стародавніх писань,
що це не перший її проліт над нашими головами.
Тож я не боюся.
Ти багато знаєш про небеса.
Я та, хто вивчає елементи неба.
Прибула в Новгород,
щоб пошукати палаючі камені, що падають на Землю.
Камені з неба?
-Ти їх знайшла? -Так.
Їх легше знайти на снігу.
Мене звуть Маріам.
Я Лейф.
Лейф Ерікссон.
Тут надто холодно мені, Лейф Ерікссон.
Кинь мені канат!
Тримай!
Сюди!
Тут є їжа для всіх вас.
Але спершу ви мусите здати зброю.
На збереження, друже.
Для вас.
-Дякую. -Будь ласка.
Це було мого батька.
Ходімо.
Вони вірять у старі традиції.
Як і ми.
Вони не загроза.
Ми цього не знаємо.
Ми не питаємо, звідки вони.
Краще бути обережними.
Куди вони йдуть далі?
Ми відводимо їх до лісу.
Де вони можуть працювати й жити мирно.
Роблячи що?
Створюючи зброю, яку ми використовуємо, щоб захищати їх від християн.
Право жити в мирі вимагає зусиль від кожного.
Ви Фрейдіс, войовниця з Каттегату.
Так.
Ми шукали вас після падіння Каттегату.
Не було лідерів, які б допомогли.
Боги забезпечили те, що ви просили.
Прошу.
Вона має рацію.
Я втекла й не допомогла їм.
КАТТЕГАТ
Де мій син?
Не хвилюйтесь. Я подбав про нього як слід.
Мамо.
Чия це кров?
Я вбив язичника.
Чому? Він тобі загрожував?
Ні.
Він дав нам важливі свідчення, яких ми потребували, про йомсвікінгів.
Йомсвікінгів?
Язичницькі воїни, що живуть десь за морем.
Якщо ми хочемо збудувати сильну Норвегію,
треба знайти їхню таємну фортецю й знищити їх.
Це важлива справа.
Іди вмийся.
Хочу, щоб Олаф їв з нами сьогодні.
Маєш знати, що я не люблю собак за своїм столом.
Собака може бути дуже вірною.
І заспокійливою, коли лишаєшся наодинці.
Лів!
Я шукаю когось, хто сюди заходив.
Ти бачиш тут усіх.
Кажуть, якщо ти вдихнеш дим,
можеш говорити з мертвими.
Так.
Багато хто говорить з родичами,
друзями, яких втратили.
На мить стіна між живими й мертвими зникає.
Тисяча. За все.
Ні. Одну за три.
У мене є новий план.
Ярослав не підтримає мене армією, тож я знайду свою власну.
Я хочу купити якомога більше хутра тут
і відправити в Константинополь.
І як ти туди дістанешся?
Я про це хвилюватимуся завтра, друже.
Сьогодні треба грошей заробити.
І чим же?
Тим, у чому ми вправні.
Хто хоче поставити проти Кейсана,
великого африканського воїна?
Ніхто не ставить проти Кейсана?
Можливо хтось поставить проти Кейсана зараз!
Я поставлю проти них обох.
Двоє проти двох.
Вікінги проти світу.
Гаральде.
-Ну ж бо. Нам потрібні гроші, так? -Це тобі потрібні гроші.
Що ви скажете?
Кейсан!
У мене краща ідея.
Це те, що ми хочемо!
Якщо цей чоловік прийме мою ставку в сто гривень,
я битимусь проти двох його воїнів.
Сто гривень?
-Я приймаю. -Ти битимешся!
Відірвіть йому голову!
Не хвилюйся.
Постараюся не вбити твого брата.
Не обіцяю, що він цього не зробить.
Ну ж бо! Знищ його!
-Так. -Давай!
-Бачиш, що ти пропускаєш? -Так, це ніби весело.
Зважай на лівий бік велетня. Він повільний у захисті.
-Вбийте вікінга! -Бійці готові?
Давай!
Розмаж його. Вперед.
Агов!
Нечесно. Ти не можеш виставляти нового.
Вони брати. Він має перемогти обох, щоб виграти.
Давай! Переможи його!
-Кейсане, давай! -Агов!
Біжи!
Ми виграли! Все скінчено. Ми виграли! Лейфе!
-Що сталося? -Ми виграли. Заберімо наш виграш.
Куди він пішов? Де мої гроші? Де він?
Я хочу свої гроші.
Агов, куди вони пішли?
Лейфе!
То куди нам іти? Ти голодний?
Це був дуже вражаючий бій.
Ми втратили гроші, пане Вітоміре.
Що я можу вдіяти?
Насправді, думаю, щось можеш.
Я маю доставити щось дуже цінне імператору в Константинополь.
Ти можеш допомогти мені туди дістатись.
Я, звісно ж, заплачу тобі.
Щедро.
Наскільки щедро?
Дам тисячу гривень.
Половину зараз, решту на місці.
Дві тисячі.
Гроші вперед.
Ми їстимемо без мого сина.
Як бажаєте.
Я не бажаю. Ви виснажили хлопця.
То тут лише ми.
Я нікому не довіряю в цій богом забутій країні.
І мені? Я тут в'язень, як і ви.
Розкажи мені про цих йомсвікінгів.
Чому група піратів привертає вашу увагу?
Вони можуть переховувати мого брата, Гаральда,
якому Канут пообіцяв корону Норвегії.
Наскільки я знаю свого брата, він зробить усе, щоб дістати її.
Може й вашого сина позбутися.
І це варте моєї уваги.
Якщо ви заберете флот,
лиш питання часу, коли ярли дізнаються про це
й нападуть на Каттегат.
Іноді я думаю, що Канут приготував мені саме це.
Можливо.
Але я не дозволю цьому статись.
Я обіцяю.
Канут не смів кидати вас заради норманської королеви.
Ви неймовірна.
Такі слова небезпечні.
Це тільки між нами.
Королевою та її псом.
Прошу.
-Нагляньте за королевою. -Так, пане.
Їх вбили, як худобу.
Вони заткнули його.
Я знав, що там були інші.
Поставте охорону біля всіх дверей. Браму в місто зачиніть.
Ніхто не має ні вийти, ні ввійти.
Пане.
Так багато! Ми багаті!
Де ти був?
Я скупив половину хутра в Новгороді.
Зараз я хочу, щоб ти знайшов нам човен, аби доставити їх у Константинополь.
Я вбив чолов'ягу, щоб ти міг хутра купити.
Я ж казав тобі. Хутра — частина плану повернення в Норвегію.
-Мені байдуже на план. -Тоді чому ти бився зі мною?
Щоб зберегти тобі життя, Гаральде. І не більше.
Можливо, ти будеш колись королем Норвегії,
але ніхто, крім тебе, в це не вірить.
Колись муситимеш спитати себе, чи це дійсно твоя доля,
чи просто мрія.
Я розумію твої сумніви, та не приймаю їх.
Я сидітиму на троні Норвегії.
Я знайду спосіб дістатись туди.
І роздобуду собі власний човен.
Ти готова?
Ви всі тут у безпеці!
Це наша нова Уппсала!
Так!
Лейф Ерікссон.
Лів.
Я чую тебе.
Ти справді тут?
Це я.
Лів?
Я скучив.
Так.
Я тут.
Я не можу без тебе, Лів.
Я скучив. Мені треба з тобою поговорити.
Тоді ти мусиш іти зі мною.
Лейфе.
Я не можу тебе втратити.
Ходімо у Вальгаллу.
Так.
Ходімо зі мною.
Ходімо.
Лейфе.
Ні!