Yrsa?
Yrsa.
Vem har gjort det här?
EN NETFLIX-SERIE
Så, du måste vara hon med korset på ryggen.
Jag väntade mig en krigare.
Du är bara en flicka.
Varför har ni gjort det här?
Du dödade min bärsärk.
Han anföll oss.
Vi försvarade oss bara.
Du utmanade Guds vrede.
Jag är Guds pil.
När ni är klara med henne, för hennes kropp till mig.
Jag har en hälsning att frambära.
Nej!
Stopp!
Var fick du tag i svärdet?
I Uppsala.
En präst gav mig det.
Uppsala?
Såg du honom?
Den gamle?
Vad kallade han dig?
Den sista.
Vad heter du, flicka?
Frejdis.
Ta en hälsning till Haakon.
Säg att Jarl Kåre kommer.
Må Gud välsigna dig och bevara dig tills vi ses igen, min vän.
Du med, Norí.
Jag stödjer att du stannar.
Knut tar hand om sina trogna.
Jag tycker inte om den här leken du leker med honom.
Det är ingen lek.
Knut har tagit sitt beslut.
Han vill bli kung av England.
Jag, Norge.
När han får veta vad du har gjort,
kommer han tillbaka och förgör dig, det vet du.
Med vad?
Halva hans styrka seglar.
Och dem av er som blir kvar,
kommer ni att slåss mot ert hemland som del av en engelsk armé?
Jag trodde inte det.
Kung Ethelreds huvud.
Inte det jag kom för.
Trevlig resa, grönländare.
Jag glömmer inte vårt… avtal.
Är du säker på att du vet vad du gör?
Nästa gång vi träffas, kommer min bild finnas på myntet.
Åt vänster.
En stor stad.
Ja.
Det är synd på bron.
Är du nöjd med din nya boning?
Jag kan inte ta emot det. Jag bad inte om det.
Vad jag minns, bad du inte om något.
En man som inte ber om något, kan jag inte lita på.
Låt mig då förtjäna tilliten.
Visst.
Ta hit en bödel.
Bygg en galge här.
Som Ers höghet begär.
Har ni ett specifikt skäl för det?
Elva skäl. Du känner alla.
Upp!
En gåva. Från kung Knut.
-Vad har hänt med Edmund? -Han lever.
Knut tänker styra England med honom.
Stannar han?
En vikingakung?
Ja. En vikingakung,
och en som vill lära sig om sitt land och möta adeln.
Titta på dig,
du kysser fienden i röven.
Precis som din far.
Leofric.
Varför träffar inte du kungen först,
och berättar om Northumbria?
Jag har kommit för att tacka för mina söners återkomst
och fråga vad jag kan göra för att återbetala det.
Jag accepterar ert tack.
Men ni är inte skyldig mig något.
Ni kan resa när ni vill.
Resa? Vart?
Normandiet, om ni vill.
Hem.
Kung Knut…
Jag kom till England när jag var flicka.
Det här är mitt hem, och där jag vill stanna.
Jag är glad att höra det.
Är ni?
Varför?
För jag vill att ni ska vara min rådgivare.
Rådgivare?
Vad skulle jag ge er råd om?
Jag är en främling, som ni en gång var.
Halva min armé seglade iväg imorse,
vilket gör mig sårbar.
Ni fick saxarna att acceptera er.
Nu måste de accepterar mig.
Vad vill ni ha från England?
Jag vill bygga ett stort nordiskt välde
som sträcker sig
över Europas topp.
Ni behöver Englands rikedom.
Ja.
Vi anfölls på vägen till Uppsala.
En bärsärk dödade vakterna och en vän.
Hur flydde du?
Jag dödade honom.
Använde du din kniv
eller gjorde du det med bara händerna?
Jag ströp honom med mitt armband.
Med ditt armband! Jag är imponerad.
Du måste bli en av mina sköldmör.
Han tjänade en kristen jarl, som heter Kåre.
-Mötte du Kåre? -Ja.
Han bad mig säga att han kommer för Kattegatt.
Kåre har inte styrkorna att hota Kattegatt.
Han dödade mina vänner
och slaktade en hel by.
Han är en mördare.
Du är trött.
Gå och vila.
När du har vilat,
vill jag höra om din resa till Uppsala.
Öka patrullerna.
Du kan inte tro henne.
Det gör jag.
Jag tror att du också har rätt.
Hon borde bli en av dina sköldmör.
Träna henne.
Kåre!
Kom!
Snabbt, Kåre!
Jag kom för att förbereda mig.
Även innan er invasion, hade kungadömena det svårt.
Alla åldermän står inför hot om revolt.
Jag kan tillsätta nya män som kan genomdriva skatteindrivningen.
Problemet är inte indrivarna, det är skatten.
Den är förlamande,
därför föreslår jag en ny.
En enkel taxering för varje hushåll.
-Men det här är nästan ingenting. -Precis.
Men insamlat i hela England, varje stad, varje by,
är det mer än nog för att bygga en armé,
en flotta…
…ett välde.
Håll skölden högre!
Striden kommer från alla sidor.
Slaget tar slut, men det är aldrig slut förrän du inte reser dig.
Vi gör om det.
Det räcker för idag.
Du måste berätta om Uppsala.
Jag hade en uppenbarelse
och jag mötte en man som prästerna kallar siaren.
Han verkade ha väntat mig och kallade mig "Den sista".
Han frågade vad jag hade sett,
men mina svar verkade göra honom besviken.
-Känner du till honom? -Det gör jag.
Siaren berättade om mitt öde också.
Var det förvirrande?
Mitt var enkelt.
Han berättade om en våg
som bara jag kunde se.
Först lämnade vattnet hamnen.
Folk trodde att det var en gudarnas välsignelse, Syn och Ran.
En gåva från havet.
De firade sitt överflöd.
Ingen frågade vart vattnet försvunnit. Ingen brydde sig.
Men det försvann någonstans.
När det kom tillbaka…
…var det högt som bergen,
och djupt som jorden.
Det fanns ingenting jag kunde göra för att stoppa det.
Överlever någon i din vision?
En kvinna.
Jag trodde länge att det var jag.
Men jag hade fel.
Du är kvinnan.
Du är den sista.
Uppsalas sista dotter.
Leve kung Knut!
Härskare över Danmark och England!
Han leve!
Jag har valt att stanna här i England som er kung.
Så otrevlig som den tanken kan vara,
har jag fört er hit för att övertyga er om att det är en bra sak.
Först…
…planerar jag att ge er tillbaka era land och titlar
och lovar att ni slipper fler vikingaräder.
För det andra, ska jag bygga upp bron,
bättre och starkare än innan.
Till sist, jag har för avsikt att skapa ett stort välde i norr
vars skydd kommer att bringa fred och vars rikedomar vi alla får åtnjuta.
Jag har beslutat att regera med Edmund,
er valde kung,
som jag kommer att stödja.
De är mina bud.
Men det är avhängigt en sak…
…lojalitet.
Enligt min erfarenhet
kan lojalitet fås på två sätt.
Ett sätt
är smärtsamt.
Det andra…
…berikande.
Valet är ert.
Ers höghet. Jag är Cyneheard,
ålderman av Kent.
Jag svär er trohet.
Jag ger er min ed.
Ja, Cyneheard.
Jag träffade din hustru.
Res dig och återvänd till ditt grevskap
och din hustru.
Om hon tar dig tillbaka.
Ers höghet, Wulfhere, ålderman av Sussex.
Ers höghet. Jag svär er trohet också.
Ålderman Oswick av East Anglia.
Bra.
Flottan är tillbaka.
Leif!
Du lever!
Vad är det här?
Jag har mycket att berätta.
Njal?
Skarde?
Och Ulf.
Då är Yrsa och Toke inte ensamma i Valhall.
Det är bara vi nu.
Kom, ni måste vara trötta efter resan.
En gåva från den nye engelske kungen.
Och mig.
Har kung Knut för avsikt att stanna?
Det har han.
Och han lovar att göra mig till Norges nästa kung.
Vad förväntas av mig?
Du är ett exempel för oss alla.
Ledaren av ett mäktigt, öppet rike.
Jarl Haakon, jag behöver ditt stöd.
Och din bror?
Jarl Olof har inte kung Knuts välsignelse.
Vet han det?
Inte mitt problem.
Men det är ett problem.
DANMARK
Drottning Aelfgifu.
Jag har återvänt från England.
Jag ber om tillstånd för min flotta att proviantera
i er hamn innan vi fortsätter vår resa.
Jarl Olof, ni är välkommen.
Vad har ni för nyheter om min make?
Han lever och har hälsan, Ers höghet,
och är framgångsrik i sin erövring av England.
Prisa Gud. Och när återvänder han?
Det vet jag inte.
När jag reste, tänkte han stanna i England.
Stanna?
Förlåt mig, Ers höghet,
jag trodde att han hade berättat om sin plan.
Kom med mig.
Varför?
Han har iklätt sig Englands krona.
Vilket betyder att jag är drottning.
Ni skulle vara en underbar drottning.
Vad är det ni inte berättar?
England har redan en drottning.
Kung Ethelreds änka.
Hon är mycket vacker
och står nära er make.
Väldigt nära.
Innan jag reste, fanns det även rykten om giftermål.
Synd, också.
Hon är normand.
Och ni är från Mercia,
det minst säkra av Englands grevskap.
Varför kom ni egentligen till Jelling, Olof Haraldsson?
Förutom för att plåga mig.
Jag vill styra Norge.
Knut tillåter inte det.
Han kommer kalla på sin flotta för att utmana mig.
Ni måste neka honom flottan.
Jag har inte den makten.
Tvärtom,
ni har mer makt än ni tror.
Ni måste bara veta hur ni använder den.
Jarl Haakon sände oss till Uppsala.
Till Uppsala?
Är det som i historierna vi hörde som barn?
Det är bättre.
Tempel höga som himmelen med guldtak
och hundratals trogna.
Men det hotas av kristna.
Så, det är ditt nya uppdrag.
Det jag har sett har förändrat mig.
Jag kan inte lämna Kattegatt nu,
och jag hoppas att ni stannar.
-Vi stannar. -Det gör mig så glad.
-Det är så bra att ha er här. -Och att ha dig med oss.
Vi borde titta till båtarna.
Se på dig.
Du är inte en jägare längre.
Du är krigare.
Mycket har förändrats.
Berätta.
Mina vänner dödades av en kristen jarl vid namn Kåre.
Jag har hört om honom.
Han är en fanatiker och en galning.
Om han dödar oskyldiga, måste han straffas.
Det blir han.
Alla kristna är inte dåliga, Frejdis.
Alla religioner har brister. Din och min.
Om de har såna brister,
varför behåller vi inte våra gudar?
Min farfar konverterade så han kunde föra kronan vidare
genom familjen utan blodspillan.
Det är ingen tro.
Vi som aldrig kommer att bli kungar då?
Vad händer med oss?
Jag trodde det.
Leve prins Harald och Leif Eriksson,
hjältarna från London!
Västerut över vattnet de foro i bredd
för att ta Englands krona från skallen på kung Ethelred.
Eller var det huvudet från kronan?
Av mannen som rev ner Londons bro!
Skyldig!
Prinsen av Grönland, över oceanerna for, det är känt
för att möta hundratals män i en by i Kent!
Hundratals? Snarare tusentals.
Få historien rätt, skald.
Då får du resa dig upp och berätta.
Upp!
Harald!
Nej!
Historien jag vill berätta handlar inte om mig.
Den handlar om en grupp vänner.
Grönländarna.
Leif Eriksson.
Min vän.
Min bror.
Kapten genom oväder och myteri.
Han lugnade den hårda sjön och gjorde överfarten lugn.
Bror.
Och Liv, som lämnade sitt blod i floden tillsammans med bron!
Ja!
Det är även hennes historia.
Som det är Ulfs, Njals och Skardes.
Grönländare som kom för att betala en skuld för en,
men stannade och räddade oss alla.
De mötte Syn i Odens stora hall,
och hon välkomnade dem till Valhall.
Ja!
De är de sanna hjältarna från London.
-Det är dem vi firar ikväll. -Ja!
För utan grönländarna,
skulle bron i London fortfarande stå,
men inte vi.
-Grönländarna. -Grönländarna!
Skål!
Tack för vad du sa.
Jag talade sanning.
Med stor ära.
Tack för det här.
Det gav mig tur.
Men du ska få tillbaka det.
Jag hoppas att det bringar tur under ditt prov imorgon.
När far du, grönländare?
Vad rör det dig?
Du är inte välkommen här.
Min familj har hört hur du dödade min far för att rädda en kristen.
Berättade de att han mördade en i besättningen?
De borde veta hela sanningen.
Innan du ber dem att göra det du själv inte vågar.
Han är ingen hjälte!
Han älskar kristna och antagligen själv kristen!
Gå innan jag fördriver dig.
Hans höghet väntar mig.
Ingen får komma in. Kungens order.
Det här är viktigt.
Han är med drottning Emma.
Ensam?
Funderar du på sorti?
Nej, Ers höghet.
Jag funderar bara på hur snabbt makten skiftar.
Du är åtminstone viktig vid hans hov.
Och inte ni?
Jag är en nolla.
En främling i mitt eget land.
Ni är arvkungen av England.
Vald till makten av adeln.
Som har svurit Knut trohet.
Utan armé till stöd,
är han beroende av att ni upprätthåller deras lojalitet.
Det är vår lott, Ers höghet.
Åtminstone för ett tag.
Insinuerar du något?
Jag insinuerar ingenting.
Och inte ni heller.
Ja!
Upp igen!
Upp, Frejdis!
Upp!
Fortsätt.
Släpp det!
Ja.
Bra gjort, Frejdis.
Väl kämpat, Frejdis. Du vann.
Frejdis Eriksdotter.
Vilket löfte avlägger du?
Jag svar vid Oden att skydda Kattegatt till min död.
Kroppen och jorden
är ett.
Som du skyddar mig,
skyddar jag dig.
Stå upp.
Ja!
Du lyckades.
-Bra kamp. -Tack.
Jag ville tacka dig.
För vad?
Det här.
Men jag borde ge tillbaka det.
Varför?
Det bringade dig lycka en gång.
Du kanske behöver det inatt,
om du ber mig komma till din säng.
Du behöver ett varmt bad först.
Vad springer du ifrån, pojke?
Min bror. De dödade honom.
Samma rädda pojke.
Nej.
Inte rädd.
Stärkt av den enda sanna Guden.
Men här trots det.
"När svärdet bärs av korset."
"Mycket blod."
"Forsar som fontäner."
Du minns.
Nu vill du veta, är det ditt kors som håller svärdet, eller hennes?
Inte ens kristna kan motstå att fråga mig om deras öde.
Är du säker på att du vill veta sanningen?
"Det hade aldrig funnits en sådan kung som Josia,
ingen som så höll sig till Herren av hela sitt hjärta."
"I vår frälsares Jesu Kristi namn,
dödade han prästerna i hednatemplet på deras egna altare."
"För förbannad vare han
som skyddar sitt svärd från blodspillan i Guds namn."
"Amen."
Jag beklagar, Knut.
En båt anlände precis från Danmark.
Hämta en präst och förbered mitt skepp för avfärd.
Vad är det?
Jag måste fråga dig något.
Var snäll…
…och tänk efter noga.
Undertexter: Kerstin Teglof