УППСАЛА
ШВЕЦІЯ
Як вас звуть?
Фрейдіс Еріксдоттер.
Це ваш перший візит до Уппсали?
Так.
Мене послала сюди ярл Хаакон, щоб дізнатися більше про Богів.
Ходіть зі мною.
Тут ви справді ближче до Богів…
Одін…
Тор
і Фрея.
Чого ще ви прагнете?
Дізнатися свою долю.
СЕРІАЛ NETFLIX
Нумо, брате! Прикінчимо їх!
Іди, Гаральде. Здійсни заслужену помсту!
Іди зі мною.
Боже, збережи нас.
Перед вами королева Англії.
Я вимагаю зустрічі з Канутом.
Може, я вас влаштую?
Олаф.
З поверненням, Ваша Високосте.
Шляхто Англії!
Мене звуть Гаральд Сігурдссон.
Мій брат, Стен,
служив у дружині вашого колишнього короля.
Він віддано захищав короля
та його родину від будь-яких загроз.
І як відплатили за таку відданість?
Ось так.
Народе Англії, я прийшов сюди не заради ваших грошей чи земель.
Я прийшов заради лише однієї речі.
Заради голови вашого короля!
Смерть відібрала у мене голову вашого батька.
Але і ваша чудово підійде!
Гаральде! Він потрібен живим.
Ні. Ви обіцяли мені.
Я передумав.
Тобто збрехали мені!
Я привів армію через море заради цієї миті.
Ви не можете забрати це у мене.
Можу і заберу.
Якщо цей меч вдарить,
ваша голова ляже поруч з його.
Світ змінився.
І ми маємо змінитися теж.
Ви маєте пожертвувати помстою заради влади.
Принце Гаральде, я врятував вас у День Святого Брайса.
Лів, ти ціла?
А що з рештою?
Я витягла їх з річки, але не змогла тягнути далі.
Як ти?
Ні.
Ні. Ну ж бо.
Її підстрелили зазубленою стрілою.
Якщо спробувати витягти, вона помре миттєво.
Якщо лишити, плоть загноїться, і вона повільно помиратиме.
А якщо я проштовхну її?
Вона заслабка, щоб пережити це.
Зроби це. Зі стрілою.
Ти не достатньо сильна. Це вб'є тебе.
Це вже мені вирішувати.
Я не можу і тебе втратити, Лів.
Ти не втратиш.
Легше.
Гаразд.
Легше.
Зніміть кайдани.
Мої вітання.
Знущаєтеся.
Зовсім ні. Я поважаю вас.
Ви чудовий боєць і відмінний стратег.
Ваш нічний напад на болотах…
чому ви вирішили діяти так?
Було очевидно, що ви нападете там.
Ясно.
А «зуби дракона» на річці?
Щоб використати течію як зброю.
Відмінно!
Дякую.
Але ваш кращий хід був послати армію Мерсії нам у тил.
Насправді…
якби вони напали…
то могли б знищити нас.
Я міг би.
Не грайся зі мною…
хлопчику.
Ніщо з цього не було твоїм планом.
Що то була за жінка на фортеці?
Емма з Нормандії.
Вдова мого батька.
Де вона зараз?
Гадки не маю.
Вам зручно?
Тут були мої покої, коли я був радником вашого чоловіка.
Маленькі, але затишні.
Що вам треба від мене, Олафе?
Саме ваш чоловік переконав мене
нести християнство на Північ.
Це великий виклик мого життя.
Гадаєте, це легко?
Зламати століття Богів та історій у розумах людей?
Потрібна відвага і наполегливість…
-і… -Золото.
Отже, ви знаєте, що мені треба.
Скарбниця вашого чоловіка.
Це міф.
Ні. Я бачив її.
Рубіни та смарагди розміром з волоський горіх.
Зливки золота такі важкі, що чоловік не може самотужки підняти їх.
Купи срібла настільки глибокі, що можна плавати в них.
Якщо мій чоловік мав такі багатства, як ви кажете,
він не сказав мені, де зберігає їх.
Гадаю, це брехня.
Ти сильно змінилася, відколи я бачив тебе востаннє, Еммо.
З нормандської дівчини без прав, без землі,
лише з частиною власності її батька ти стала ось цим.
Королевою Англії.
Це треба вміти.
Шкода буде посилати тебе назад до Нормандії,
де ти знову станеш лише чиєюсь власністю.
Це погроза?
Ні.
А ось це - так.
Галлбйорне!
-Мамо! -Мамо!
Моя місія вимагає жертв.
Якщо зробите це, мені не буде жодного сенсу співпрацювати з вами.
Я дам тобі подумати над цим.
Не думай надто довго.
Якщо я знайду скарбницю без твоєї допомоги,
вже не буде потреби в тобі… або в них.
Фрейдіс!
-Фрейдіс! Будь ласка! -Фрейдіс!
-Не йди! -Фрейдіс!
Повернися.
Допоможи нам!
Фрейдіс!
Королю Кануте.
Я не та людина, з якою варто лишатися на одинці зараз.
Я знаю, ви розлючені.
Розлючений? Ні. Я вбивчий.
Можливо, але, на жаль, я змушений ризикнути.
Мені потрібна ваша допомога.
Моя допомога?
Варто було подумати про це, перш ніж брехати мені про Едмунда.
Від самого початку ви були моєю правицею.
Я все ще потребую вас.
Зараз вам ніяк не переконати мене допомагати вам.
А якщо я зроблю вас королем Норвегії?
З цим я і сам впораюсь.
Я домовився зі своїм братом.
Коли він помре, трон перейде до мене.
Або до його сина.
Бачу, ви не настільки близькі з Олафом, як вважаєте.
Його сина звуть Маґнус.
Він здоровий 12-річний хлопчина,
а оскільки ваш брат вирішив не казати вам про нього,
то ви дарма вважаєте,
що він не передасть трон Норвегії… йому.
Ви вже позбавили мою родину правосуддя.
А тепер ще й розділити нас надумали?
Олаф вже робить це.
Нащо чекати на вашу чергу…
якщо я можу гарантувати вашу долю.
Що вам потрібно?
Нащо ви врятували мене?
Мені вже самому цікаво.
Люди короля спинили мене у гавані.
Вони знали, хто я такий.
Проте ви втрутилися і дозволили мені втекти.
Добре розуміючи, що коли я дізнаюся, що сталося,
то повернуся з армією, щоб помститися за ту бійню.
Чому?
Я врятував вас, бо не міг врятувати Англію.
Гнилий дім неможливо полагодити.
Його треба знести, щоб побудувати новий.
Дайте вгадаю…
У цьому кращому домі, там є місце для вас?
Я вмію виживати, принце Гаральде. Я завжди знайду собі місце.
Канут шукає королеву Емму.
Її ніде не бачили.
Вона теж вміє виживати.
Вона, певно, захищає своє золото.
Її золото?
Королева - одна з найбагатших жінок Європи.
Ви, звісно, знали це?
Ні.
Але я знаю декого, хто міг знати.
Чекайте.
Я врятував вам життя.
А я пощадив ваше.
Ви знайшли мене.
Хто ви?
Я - минуле, теперішнє, майбутнє.
Я - причина того, що ви тут.
Дозвольте мені судити про те, що інші проголосили реальністю.
Так.
Ви - остання.
Остання?
Присядьте, бо скоро втомитеся.
Що ви побачили у вашій мандрівці?
Я бачила прекрасні речі.
Ви бачили дещо інше.
Відбулася велика битва.
Усюди були вогонь і смерть.
І вони просили вашої допомоги.
Так.
І як ви повелися?
Я не знала, чого хотіла…
Я не про це питав. Що ви зробили?
-Я втекла. -Чому?
-Я не знаю чому. Просто… -Ви ухиляєтеся.
Я не знаю.
Ви знаєте. Ви брешете мені, так само, як брешете собі.
Гадаєте, ми народжуємося з усіма знаннями?
Ми створюємо необхідні нам знаряддя.
Звідси вороття немає, є лише рух уперед.
І той плач, від якого ви тікаєте, ставатиме все сильнішим, доки…
Більше не шукайте мене.
Чекайте… Де ви?
Королю Кануте.
Я - Едрік Стреона, елдорман Мерсії.
Вітаємо, Едріку Стреоно!
Я впізнаю ваші прапори.
Ви могли вдарити по моїй армії,
але не зробили цього.
Я вдячний за ваше рішення…
але мене цікавить причина.
Іноді винагороду можна отримати без бою.
Справді.
Будь ласка, будьте моїм гостем на нашому бенкеті сьогодні.
І, можливо, ми зможемо обговорити належну винагороду за ваші дії.
Королево Еммо, я - Гаральд Сігурдссон.
Як ви мене знайшли?
Це було нелегко, але я молодший брат Олафа.
Я спав тут, коли приїздив до нього.
Тоді це наганяло смуток на мене, а тепер ще більше.
Ми маємо йти.
Прощавайте, друзі.
Ми пройшли довгий шлях разом.
Спочивайте в обіймах Ран
та возз'єднайтеся зі своїми полеглими коханими.
Мені бракуватиме вас.
Лейфе Ерікссоне? Ти підеш з нами.
Ідіть геть. Я зайнятий.
Це не прохання.
Друзі!
Ми здобули велику перемогу.
За День Святого Брайса і пролиту кров нашого народу ми зрештою помстилися.
І щодо вас,
тих, хто так віддано підтримував мене у цій священній місії,
час винагородити вас!
Так!
Але не будьмо скупими переможцями.
Молодий король Едмунд був коронований, аби захистити честь свого батька,
і він хоробро це зробив.
Випиймо ж за його хоробрість.
Але, що важливіше, вшануймо людину, чий план битви
ледь не завдав нам поразки.
Королева Емма з Нормандії.
Ваша присутність - честь для нас.
Будь ласка, сідайте поруч зі мною.
Дякую.
Перш ніж я вшаную своїх полководців цими трофеями,
є борги, які мають бути сплачені.
Скажіть мені, як назвати чоловіка,
який ставить братерство вище покори королю?
Ми звемо його Гренландець!
Це чоловік, який наважився повалити Лондонський міст!
І зробив це!
Лейфе Ерікссоне…
Борг вашої сестри сплачено сповна.
Що ви хотіли б ще отримати від мене?
Які землі? Які військові трофеї?
Я отримав те, за чим прийшов.
Так, отримали.
Навіть більше.
Хай його ім'я ніколи не забувають серед нашого народу…
та не думають про нього лише як про чийогось сина.
Ну, як тобі слава, брате?
Як золото.
Ні. Краще.
І, Гаральде Сігурдссоне,
військовий побратим Лейфа, який пообіцяв мені перемогу і зробив це.
Моя вдячність дорожча за золото.
Дорожча за золото!
Усі чули це?
І я не забуду цього.
І ще один борг,
наш почесний гість з Півночі, елдорман Мерсії, Едрік Стреона,
який завжди матиме мою вдячність за те, що стримав свою армію.
Хоча, гадаю, його цікавить дещо більше, ніж просто вдячність.
Розумієте? Я маю рацію.
Кажіть, Едріку Стреоно.
Дякую, королю Кануте.
Моє прохання також і дар вам.
Коли ви з армією повернетеся до Скандинавії,
вам буде потрібен надійний союзник у цих землях.
Вірний вам правитель.
Ви пропонуєте себе на цю роль, Едріку Стреоно?
Так.
Ви матимете сильного друга за своєю спиною
на противагу імпульсивній дитині.
Це… Це дар.
Приємно слухати чоловіка, який знає, що у нього на думці,
і має сміливість сказати це.
І, Олафе, найхоробріший з усіх.
Чиї могутні кораблі пливли супроти течії
і повалили великий міст.
Усміхнися нарешті.
Ми мали розбіжності у поглядах, але сьогодні ми єдині в перемозі,
і немає завеликого дару
для такого брата і друга.
Цей бенкет не про старі чвари, а про нові починання.
Але нові починання неможливі зі зрадником серед нас…
Людина, від якої віє
смородом зради та загрози.
Тут, у цій самій залі,
де Етельред повстав проти своїх союзників вікінгів,
серед нас знову з'явився клятвопорушник.
Я відчуваю його амбіції.
Я відчуваю…
невірність.
Я відчуваю
його жадобу.
Спиніться! Мої люди вб'ють вас за це!
Ваші люди мертві, а армію оточено.
Чому? Чому ви робите це?
Бо… це я, Едріку Стреоно,
не ви, буду наступним королем Англії.
Ви сказали, що заявите права на трон Англії?
Так.
І я правитиму разом з королем Едмундом.
Щось не подобається?
Так.
Ви щойно значно ускладнили набіги на Англію.
За Канута!
Першого короля-вікінга Англії!
Досягнення, яке навіть Раґнару Лотброку
чи Івару «Безкосному» було не по зубах!
За Канута! Короля Англії!
Тепер бенкетуймо!
Як саме, на вашу думку, ця угода працюватиме?
Ви маєте підтримку знаті.
Що дуже важливо для мене, і буде вашим головним завданням.
Доки ви справляєтеся з цим, між нами буде мир.
Розслабтеся, Едмунде.
Якби я сумнівався у вас, то приніс би дві колоди.
Я такий злий на тебе.
І чому це, брате?
Ти знаєш чому.
А проте ти вирішив не казати мені, що я дядько майбутнього короля Норвегії.
Мій син нічого не змінює між нами.
Сказав чоловік, що брехав мені.
Ви неймовірна жінка.
А ви безжальний чоловік.
Ви про Стреону?
Ні. Я практичний чоловік.
Я не мав би спокою з настільки зрадливою людиною за спиною.
І ви теж.
Мене він не хвилював.
Хвилювалися через мене?
Хвилювалася через моїх дітей.
Їх забрали у мене, і я боюся за їхні життя.
-Ще вина королеві. -Гаразд.
Скажіть мені.
Я не можу.
Той, що захопив їх, за цим столом.
І він вб'є їх відразу ж, якщо дізнається, що я звернулася до вас.
Я знайду їх для вас.
Вставайте. Маю невідкладне завдання.
Тоді попросіть когось іншого.
Треба знайти дітей Емми.
Ну, як бачите, зі мною їх немає.
Я знаю, вони в Олафа.
Їх треба знайти швидко,
і ви один з небагатьох здатних зробити це.
А якщо я запропоную вам місце у цьому вашому новому домі?
Ви вже показали мені як мало значать ваші обіцянки.
Знайдіть іншого помічника.
Як щодо обіцянки від мене?
Вони бачать, як ти піднімаєш сокиру, і тікають!
Кидають свою зброю і тікають!
Як ти зможеш захистити короля, коли скиглячи тікаєш від нього…
Як?
Олаф послав мене, щоб причастити дітей.
Вибачте, отче.
Не треба вибачатися.
Хлопчики, закрийте очі і моліться вголос.
-Ви вже причащалися сьогодні? -Ні.
Схиліться і отримаєте благословення Боже.
Гучніше, щоб Бог почув вас.
Годі. Ви добре помолилися. Час іти. Хутко.
Що з ними сталося?
Вони відправилися до раю. Ходімо.
Де вона?
Ззовні. Ми мали звільнити місце для інших.
Ти здивований.
Так. Ти не мертва.
Я ж казала, я сильніша, ніж ти вважаєш.
Ви. Ви той, хто повалив Лондонській міст.
Він тепер знаменитий.
Вони складатимуть пісні про вас, і Канут обдарує вас золотом.
Канут вже обдарував тебе золотом?
Краще. Він звільнив Фрейдіс.
Тоді можна їхати додому.
Лів, я…
Я не повернуся в Гренландію.
Там мене ніщо не тримає.
І я заробив собі ім'я серед цих людей.
Гарне ім'я.
Я хочу, щоб ти була зі мною.
Тоді я буду з тобою.
З тобою все гаразд?
Я такий радий, що ти жива.
Боги вирішили ще не забирати мене.
Краще дайте їй відпочити.
Я повернуся вранці.
Це шукаєш?
Всебатьку…
Почуй мене.
Пробач мені, що насмілилася заговорити до тебе…
Увійдіть.
Королю Кануте.
Я перепрошую.
Вибачте, що турбую вас о такій пізній порі.
Не думаю, що ви захотіли б чекати до ранку на ці новини.
-Мамо. -Мамо!
Королю Кануте.
Дякую.
Будь ласка, королево Еммо.
На добраніч.
Ви намагалися врятувати хлопчика-короля.
Так.
І ви маєте якесь прохання до мене,
окрім вашої свободи?
Ні, Ваша Високосте. Мені нічого не треба.
Але, гадаю, я міг би служити вам тут, у Англії.
Якщо ви не проти.
-Як вас звуть? -Ґодвін.
Ґодвін.
О великий герою!
Випий з людиною, яка уклала угоду з дияволом
та продала свою честь за 30 срібняків.
Я не знаю, що це означає.
Це означає, що я продав честь свого брата, Стена, в обмін на корону Норвегії.
Ну, ви мали гарну причину на те.
Так, мав.
Я не довіряю Олафу.
Тоді лише час покаже,
хто з вас - ви чи диявол - отримає більше з цієї угоди.
Дякую, друже.
Годі про мене.
Що тебе хвилює?
-Ти - герой. -Так.
І живий, а так багато полягло.
«Лейф Везунчик»!
То було не везіння.
Ви бачили, як усе сталося.
Стріли падали мов дощ, але не на мене.
Так, наче щось або хтось…
захищав мене.
Звідки це в тебе?
На болотах,
перед тим, як ви мене врятували, дівчинка поклала це в мою долоню.
Я лишив це з Лів, коли вона помирала, і…
тепер їй краще.
Скажіть, принце. Це везіння?
Ні. Це зветься «диво».
Це християнське слово.
Коли щось трапляється, що можна пояснити лише втручанням Бога.
А якщо я не вірю у вашого Бога?
Може, Він вірить у тебе.
Але пильнуй, брате,
дива, як і угоди з дияволом,
мають свою ціну.
Щось завжди треба віддати натомість.
Ось. Випийте.
Дякую.
Я маю невдовзі піти.
Ви радше мертві, ніж живі.
Ви і 20 кроків не пройдете.
Я маю знайти Фрейдіс.
З вашою подругою все гаразд.
Вона в Уппсалі.
-Що це? -Тихо.
Я добре ладнаю з дітьми.
Будь ласка…
Я тут не по вашу дитину.
Я йшов по кривавому сліду до вашої хижі.
Багато поранених приходить до мене.
Ну, більшість з них мене не цікавить.
Лише один.
Воїн, що вбив одного з моїх берсерків.
Ви язичниця?
Так.
Згідно моєї віри, ми охрещуємо дітей на випадок ранньої смерті,
щоб вони не були прокляті у полум'ї пекла.
Та, яку ви шукаєте, не тут.
Вона пішла три дні тому.
-Вона? -Так.
Жінка.
На неї напали дорогою до Уппсали.
Опишіть її.
Висока. Молода…
І у неї шрам на спині у формі хреста.
Хреста?
Такого?
Так.
Будь ласка, віддайте мою дитину.
Було дві криваві стежки.
Скажіть мені, вона була сама?
Я маю йти. Потрібен кінь.
Ось. Візьміть це.
Нумо!
Переклад субтитрів: Віталій Данмер