SVERIGE
Vad heter du?
Frejdis Eriksdotter.
Är det ditt första besök i Uppsala?
Ja.
Jarl Haakon skickade mig hit för att lära mer om gudarna.
Följ med mig.
Här är du verkligen i gudarnas sällskap…
Oden…
Tor,
och Freja.
Vad mer har fört dig hit?
Att få förstå mitt öde.
EN NETFLIX-SERIE
Kom, bror! Vi gör slut på dem!
Sök din hämnd! Du har förtjänat det!
Följ mig.
Gode Gud, rädda oss.
Ni har hittat Englands drottning.
Jag kräver att få träffa Knut.
Nöjer du dig med mig?
Olof.
Välkommen tillbaka.
Englands adelsmän!
Mitt namn är Harald Sigurdsson.
Min bror Sten,
var er förre kungs livvakt.
En man, vars arbete det var att troget skydda honom
och hans familj från alla hot.
Hur belönades den lojaliteten?
Så här.
Englands män, jag kom inte hit för era pengar eller ert land.
Jag kom för en enda sak.
Kungens huvud!
Döden bestal mig på er fars huvud.
Men ert duger lika bra!
Harald! Jag vill ha honom levande.
Nej. Du lovade mig.
Jag har ändrat mig.
Ljög för mig, menar du!
Jag förde en armé över havet för den här stunden.
Du kan inte neka mig det nu.
Det kan jag och det ska jag.
Om svärdet hugger,
hamnar ditt huvud bredvid hans.
Saker förändras.
Och vi måste förändras med dem.
Du måste offra hämnd mot makt.
Prins Harald, det var jag som räddade er vid danemordet.
Liv, är du okej?
Vad har hänt med de andra?
Jag drog upp dem ur floden men kunde inte ta dem härifrån.
Mår du bra?
Nej.
Nej. Kom igen.
Hon blev skjuten med en tvetaggad pil.
Man kan inte dra ut den utan att hon dör.
Sitter den kvar, ruttnar köttet och hon dör långsamt.
Om jag trycker ut den?
Hon är för svag för det.
Gör det. Pilen.
Du är för svag. Det dödar dig.
Låt mig bestämma det.
Jag kan inte förlora dig också.
Det kommer du inte.
Försiktigt, försiktigt.
Okej.
Försiktigt.
Släpp honom.
Gratulerar.
Ni driver med mig.
Inte alls. Jag hyllar er.
Ni är en utmärkt slagskämpe och en briljant strateg.
Er nattliga attack i träskmarkerna…
…vad gav er den idén?
Det var där ni skulle anfalla.
Jag förstår.
Och "Draktänderna" i floden?
Att göra ett vapen av tidvattnet.
Briljant!
Tack.
Men ert bästa drag var att sända Mercias armé bakom oss.
Faktum är…
…att hade de anfallit oss…
…kunde ni ha förgjort oss.
Jag skulle ha gjort det.
Lek inte med mig…
…gosse.
Inget av det var din plan.
Vem var kvinnan på bröstvärnet?
Emma av Normandie.
Min fars änka.
Var är hon nu?
Jag vet inte.
Har du det bekvämt?
Det här var mitt rum när jag var rådgivare till din man.
Litet men trevligt.
Vad är det du vill, Olof?
Det var din man som gav mig
uppdraget att ta kristendomen till Norden.
Det är mitt livs utmaning.
Tror du att det är lätt?
Att bryta ner århundraden av gudar och historier i folks sinnen?
Det kräver mod och uthållighet…
-…och… -Guld.
Så, du vet vad jag vill ha.
Din makes skatt.
Den är en myt.
Nej. Jag såg den.
Rubiner och smaragder stora som valnötter.
Guldtackor som var så tunga att en man inte orkade lyfta dem.
Högar med silvermynt så djupa, att jag kunde simma igenom dem.
Om min make hade sådana rikedomar som du beskriver,
så talade han inte om var de finns.
Det tror jag är en lögn.
Du har förändrats mycket sen vi sist sågs, Emma.
Du har gått från att vara en normandisk flicka utan rättigheter, utan land
bara sin fars ägodel, till detta.
Drottning av England.
Det kräver skicklighet.
Det vore synd att skicka dig till Normandiet
där du skulle bli en ägodel igen.
Är det ditt hot?
Nej.
Det här är det.
Hallbjörn!
-Mamma! -Mor!
Mitt uppdrag kräver offer.
Gör du det, tar du bort alla anledningar jag kan ha för att samarbeta.
Jag ska låta dig fundera.
Tänk inte för länge.
Om jag hittar skatten utan din hjälp,
kommer jag inte behöva dig… eller dem.
Frejdis!
-Frejdis! Snälla! -Frejdis!
-Gå inte! -Frejdis!
Kom tillbaka.
Hjälp oss!
Frejdis!
Kung Knut.
Jag är fel man att vara ensam med just nu.
Jag vet att du är arg.
Arg? Jag är inte arg. Jag är mordisk.
Det må så vara, men tyvärr är det en risk jag måste ta.
Jag behöver din hjälp.
Min hjälp?
Du borde ha tänkt på det innan du ljög för mig om Edmund.
Du har varit min högra hand från början.
Jag behöver dig än.
Det finns inget du kan säga för att få mig att hjälpa dig.
Och om jag gör dig till Norges kung?
Jag behöver inte din hjälp.
Jag har ett avtal med min bror.
När han dör, går tronen till mig.
Eller till hans son.
Jag ser att du inte står Olof så nära som du tror.
Pojkens namn är Magnus.
Han är 12 år och frisk,
och eftersom din bror har valt att inte berätta om honom,
är du en stolle som tror
att han inte kommer att ge Norges tron… till honom.
Du har redan bestulit min familj på rättvisa.
Och nu vill du så split mellan oss?
Olof gör redan det.
Varför vänta på din tur…
…när jag kan garantera ditt öde?
Vad är det du söker efter?
Varför rädda mig?
Jag började själv undra.
Kungens män stoppade mig på kajen.
De visste vem jag var.
Trots det, ingrep du och lät mig lämna London.
Trots att du visste att när jag fick veta vad som hänt,
skulle jag återvända med en här och hämnas slakten.
Varför?
För att jag inte kunde rädda England.
Ett ruttet hus kan inte lagas.
Det måste rivas för att bygga ett bättre.
Låt mig gissa…
I det här bättre huset, finns det en plats för dig?
Jag är en överlevare prins Harald. Jag hittar alltid en plats.
Knut letar efter drottning Emma.
Hon har inte hittats.
Hon är en annan överlevare.
Hon skyddar antagligen sitt guld.
Sitt guld?
Drottningen är en av Europas rikaste kvinnor.
Det visste du väl?
Nej.
Men jag vet någon som gör det.
Vänta.
Jag räddade ditt liv.
Och jag har skonat ditt.
Du har funnit mig.
Vem är du?
Jag är det förflutna, nutiden, framtiden.
Du kom hit för mig.
Låt mig själv döma vad andra har sagt vara verkligt.
Ja.
Den sista.
Den sista?
Du måste sitta, för snart kommer du att bli trött.
Vad såg du på resan?
Jag såg en del vackra ting.
Du såg något annat.
Ett stort slag.
Överallt var det eld och död.
Och de ropade efter dig för hjälp.
Ja.
Och hur reagerade du?
Jag blev villrådig…
Det frågade jag inte. Vad gjorde du?
-Jag sprang. -Varför?
-Jag vet inte. -Du slingrar dig.
Jag vet inte.
Du vet. Du ljuger för mig, som du ljuger för dig själv.
Tror du att vi föds med all kunskap?
Vi skapar de verktyg vi behöver.
Det finns ingen väg tillbaka härifrån, bara framåt.
Och skriken du sprang ifrån kommer att växa sig starkare, tills…
Leta inte efter mig igen.
Vänta… Var är du?
Kung Knut.
Jag är Eadric Streona, ålderman av Mercia.
Välkommen, Eadric Streona!
Jag känner igen dina baner.
Du hade min armé i ett järngrepp
och undvek att agera.
Jag är tacksam för ditt beslut, men…
…nyfiken på dina skäl.
Ibland kan man vinna belöningar utan att slåss.
Verkligen.
Var min gäst på kvällens fest.
Vi kanske kan diskutera en passande belöning för det du gjort.
Drottning Emma, jag är Harald Sigurdsson.
Hur hittade du mig?
Jag kunde säga att det var svårt, men jag är Olofs lillebror.
Jag sov här när jag besökte honom.
Det var deprimerande då, ännu mer nu.
Vi borde gå.
Farväl mina vänner.
Ni kom så långt för mig.
Må ni sova i Rans famn
och förenas med era bortgångna älskade.
Jag kommer sakna er.
Leif Eriksson? Du ska följa med oss.
Försvinn. Jag är upptagen.
Det är inte en anhållan.
Vänner!
Idag har vi vunnit en stor seger.
Danemordet och vårt folks blod som spilldes har blivit vedergällt.
Och för er
som troget har stött mig i det här heliga uppdraget,
er lön har kommit!
Ja!
Men låt oss inte vara giriga.
Unge kung Edmund hade rätt att försvara sin fars ära,
och han gjorde det med mod.
Låt oss skåla för hans mod.
Än viktigare, låt oss visa vårt erkännande för den vars krigsplan
nästan övervann oss.
Drottning Emma av Normandiet.
Ni hedrar oss med er närvaro.
Sitt bredvid mig här.
Tack.
Innan jag hedrar mina krigsherrar med krigsbytet,
är det några skulder som måste betalas.
Jag frågar er, vad kallar ni en man
som sätter broderskap framför hörsamhet mot en kung?
Vi kallar honom en grönländare!
Det här är mannen som drömde om att riva ner Londons bro.
Och gjorde det!
Leif Eriksson…
Din systers skuld är betald.
Vad mer vill du be mig om?
Land? Krigsbyte?
Jag fick det jag kom för.
Ja, det fick du.
Och mer.
Må hans namn aldrig glömmas bland vårt folk…
…eller tänkas på som någons son.
Hur känns äran, broder?
Som guld.
Nej. Bättre.
Harald Sigurdsson,
Leifs vapenbroder som lovade mig seger och gav mig det.
Min tacksamhet är värd mer än guld.
Mer än guld!
Hörde ni det?
Jag litar på att du håller det.
En annan skuld,
vår ärade gäst norrifrån, Mercias ålderman, Eadric Streona,
som för alltid har min tacksamhet för att han höll tillbaka sin armé.
Men jag tror att han skulle föredra något mer än tacksamhet.
Ser ni? Jag har rätt.
Tala, Eadric Streona.
Tack, kung Knut.
Det jag ber om är även en gåva till er.
När ni återvänder till Skandinavien,
kommer ni att behöva en allierad här, som ni kan lita på.
En härskare ni kan lita på.
Föreslår du dig själv i den rollen, Eadric Streona?
Det gör jag.
Det kunde vara värre än att ha en stark vän bakom er,
istället för en hätsk pojke.
Det är en gåva.
Det är bra att lyssna på en man som vet vad han tycker
och har mod att säga det.
Och Olof, modigast av de modiga.
Vars mäktiga skepp roddes mot tidvattnet
och rev ner den väldiga bron.
Le för en gångs skull.
Vi har inte alltid dragit jämt, men ikväll är vi bröder i segern,
och ingen gåva är för stor
för en sådan broder och vän.
Ni förstår, den här festen handlar inte om gammalt groll, men om att börja på nytt.
Men att börja på nytt går inte med en förrädare ibland oss…
En person som drar med sig
en stank av förräderi och hot.
Här, i samma rum
där Ethelred vände sig emot sina allierade vikingar,
finns det än en gång bland oss någon som brutit sin ed.
Jag känner hans ambition.
Jag känner…
…illojalitet.
Jag kan känna
hans begär.
Stopp! Mina män kommer att döda dig för det här!
Dina män är döda, och din armé är omringad.
Varför? Varför gör du det här?
För att… det är jag, Eadric Streona,
inte du, som kommer bli Englands nästa kung.
Sa du att du tänker göra anspråk på Englands tron?
Det gjorde jag.
Jag ska regera tillsammans med kung Edmund.
Är det ett problem?
Ja.
Du har precis gjort det svårare att plundra England.
Till Knut!
Englands förste vikingakung!
En prestation som inte ens Ragnar Lodbrok
eller Ivar Benlös kunde göra anspråk på.
För Knut! Englands kung!
Nu firar vi!
Hur tänker du att det ska fungera?
Du har adelsmännens stöd.
Vilket är viktigt för mig och som blir ditt jobb att sköta.
Så länge du gör det bra, kommer vi att vara överens.
Lugn, Edmund.
Om jag tvivlade på dig, skulle jag tagit in två kubbar.
Jag är rasande på dig.
Varför, bror?
Du vet varför.
Du bryr dig inte om att berätta att jag är farbror till en blivande norsk kung.
Min son ändrar ingenting mellan oss.
Säger mannen som ljög för mig.
Ni är en briljant kvinna.
Och ni är en skoningslös man.
Menar ni Streona?
Nej. Jag är en praktisk man.
Jag skulle inte kunna vara lugn med en förrädisk man i ryggen.
Och inte ni heller.
Han oroade mig inte.
Är ni orolig för mig?
Jag är orolig för mina barn.
De har tagits ifrån mig och jag fruktar för deras liv.
-Mer vin till drottningen. -Ja.
Berätta.
Det kan jag inte.
Den som tagit dem är här.
Han skulle döda dem om han visste att jag ber om er hjälp.
Jag ska hitta dem.
Upp. Jag har en brådskande begäran.
Fråga någon som bryr sig då.
Jag måste hitta Emmas barn.
Som ni ser är de inte här.
Jag vet att Olof har dem.
De måste hittas snabbt
och du är en av de få som kan det.
Vad säger du om jag kan lova dig en plats i det nya huset du bygger?
Ni har redan visat mig hur lite ert löfte betyder.
Hitta någon annan.
Och ett löfte från mig?
De ser en lyfta yxan och de flyr!
De släpper sina vapen och flyr!
Hur skyddar du kungen när du jämrar dig och gråter…
Hur?
Olof bad mig att ge barnen nattvarden.
Förlåt, fader.
Be inte om ursäkt.
Pojkar, slut era ögon och be högt.
-Har ni tagit nattvarden idag? -Nej.
Mottag Guds välsignelse.
Högre, så att Gud kan höra er.
Det räcker. Ni bad bra. Dags att gå. Snabbt.
Vad har hänt med dem?
De har farit till himmelen. Kom nu.
Var är hon?
Utanför. Vi fick göra plats för en annan.
Du ser förvånad ut.
Det är jag. Du är inte död.
Jag sa det, jag är tuffare än du tror.
Du. Du är den som rev ner Londons bro.
Han är berömd nu.
De kommer att skriva sånger om dig och Knut överöser dig med guld.
Överöste Knut dig med guld?
Bättre. Han gav oss Frejdis frihet.
Då kan vi fara hem.
Liv, jag…
Jag återvänder inte till Grönland.
Det finns inget för mig där.
Jag har gjort mig ett namn här.
Ett starkt namn.
Stanna med mig.
Då stannar jag med dig.
Är du okej?
Jag är så glad att du lever.
Gudarna ville inte ha mig än.
Du borde låta henne vila.
Jag kommer tillbaka imorgon.
Letar du efter det här?
Allfader…
Hör mig.
Förlåt mig för att jag vågar tilltala dig…
Kom in.
Kung Knut.
Förlåt.
Jag ber om ursäkt att jag stör er så sent,
men jag trodde inte att ni ville vänta till morgonen.
-Mamma. -Mor!
Kung Knut.
Tack.
Varsågod, drottning Emma.
Godnatt.
Det var du som försökte rädda pojkkungen.
Det var jag.
Begär du något från mig,
utöver din frihet?
Nej, Ers höghet. Jag vill inget ha.
Jag tror att jag kan vara till nytta för er i England.
Om ni önskar det.
-Vad heter du? -Godwin.
Godwin.
Åh, store hjälte!
Drick med mannen som slöt en pakt med djävulen
och sålde sin ära för 30 silverpenningar.
Jag vet inte vad det betyder.
Det betyder att jag bytte min bror Stens ära för Norges krona.
Du måste ha haft goda skäl.
Det hade jag.
Jag litar inte på Olof.
Då får tiden utvisa
om det var du eller djävulen som gjorde den bästa affären.
Tack, min vän.
Nog om mig.
Vad bekymrar dig?
-Du är en hjälte. -Ja.
Och lever, när så många dött.
"Leif den lyckosamme!"
Det var inte tur.
Du såg när det hände.
Pilarna föll som regn, men de föll inte på mig.
Det var som om något eller någon…
…skyddade mig.
Hur fick du det där?
I träskmarkerna,
innan du räddade mig, lade en liten flicka det i min hand.
Jag lämnade det hos Liv när hon var döende och…
…nu är hon bättre.
Säg mig, prinsen. Är det tur?
Nej. Det kallas "mirakel".
Det är ett kristet ord.
När något händer som bara kan förklaras med Gud.
Och om jag inte tror på din gud?
Han kanske tror på dig.
Men en varning, bror,
mirakel, precis som avtal med djävulen,
innebär förbehåll.
Något förväntas alltid i gengäld.
Här. Drick.
Tack.
Jag borde fara snart.
Du är närmre döden än livet.
Du skulle inte klara 20 steg.
Jag borde hitta Frejdis.
Din vän har det bra.
Hon är i Uppsala.
-Vad är det? -Var tyst.
Jag har god hand med barn.
Snälla…
Jag är inte här för ditt barn.
Jag följde ett blodspår till din stuga.
Många kommer hit när de är skadade.
Jag är inte intresserad av många.
Bara en.
En krigare som dödade en av mina bärsärkar.
Är du hedning?
Ja.
I min tro döper vi spädbarn om de skulle dö som unga,
så att de inte döms till helveteselden.
Den du söker finns inte här.
Hon gav sig av för tre dagar sen.
-Hon? -Ja.
En kvinna.
Hon anfölls på väg till Uppsala.
Beskriv henne.
Lång. Ung…
Och hon har ett ärr på ryggen i formen av ett kors.
Ett kors?
Som det här?
Ja.
Snälla, kan jag få mitt barn?
Det var två blodspår.
Säg mig, var hon ensam?
Jag måste gå. Jag behöver en häst.
Här. Ta det här.
Kom igen!
Undertexter: Kerstin Teglof