- Ahoj, kámíku. Jak se dneska máš? - Nic moc. Kdo říká „kámíku“?
Včera jsem strávil super večer s Ruby. A ještě mi napsal bývalý učitel.
Dnešek je horší a horší. Říkám to, když jsi projevil zájem.
Mám první čtvrtletní rozpočtovou schůzi s Annou.
To je děs. Profesor Carlisle sem dneska přijede a chce se sejít.
Vždycky mě měl rád.
- Neskončils. - Ne.
Mám strach.
Jako bych šel za lvem. Když řeknu něco špatně,
otevře tlamu plnou ostrých tesáků a zkritizuje mě.
Dřív jsem se profesora Carlislea bál. Teď přijede do Los Angeles
a na koho se těší? Na mě.
Dík za radu. Zkusím ji aplikovat na svou zcela odlišnou situaci.
Nechal mi další hlasovku. Asi mi chce znova pochválit diplomku.
Mám to pustit? Uslyšíš, jak jsem ohromnej, kdybys ještě pochyboval.
- To z něčeho čteš? - Mám dobrou náladu.
Jacksone, kámíku! Jak se máš? Doufám, že ohromně.
Přišli jsme o řečníka na promoci.
Poprosím tvýho tátu, jestli by nezaskočil.
Mohl by ses za nás přimluvit?
Byl bych ti velmi...
Do háje. Proto se mi ozval.
To mě mrzí.
Jako když ti Blakeová dala děsnou roli v Godspellu, aby za ní táta přišel.
Green Lab, skvělá práce na té protetické ruce.
Naučili jste ji udělat havajský pozdrav.
Teď ji naučte všechno ostatní, co ruce umí.
Red Lab, s uhlíkem nad námi visí deadline,
takže vám pošlu svou novou sekvenci. Připravte se. Je nádherná.
Blue Lab, dobrá práce s megaproteinovým banánem.
Zčtyřnásobili jste živiny, teď se jen zbavit té pachuti po olihních.
Tak jo. Zpátky do práce.
Do toho, týme.
NAMĚKKO
Dnes máš zahradničit. Proč nepřesazuješ něčí begonie?
Kde jsou tvoje priority?
Dvojčata mi šlapou na paty.
Na příští schůzi rady musíme ukázat beton ze zachyceného uhlíku.
- Musel jsem přijít. - Díkybohu.
A nastartovat ostatní. Teď se musím vrátit k zahradničení.
Já tě chci uškrtit a taky se držím.
Anno, moje zahradničení je důležitý,
protože když pracuju tam, pracuju tady.
A když pracuju tady,
pracuju i tady.
Máš rozvázaný boty.
- A když si zavazuju boty... - Bože, jdi něco pohnojit.
Požádali mě o proslov. Potřebuju, aby ho někdo napsal.
- Někdo, kdo mě zná. - Hodně štěstí.
Napiš ho. Musí být geniální, inspirující
a ideálně virální.
- Ale aby nikoho nepopudil. - Hodně štěstí.
Teď mluvím na sebe.
Ať ti pomůže Malcolm. Znáte mě nejlíp.
Začni vtipem. Ale ne tak vtipným, aby někoho popudil.
Tak jakej byl zbytek večera?
Skvělej. Tančila jsem. Ukradla vidličku. Někdo mi dal klobouk.
Když jsem přišla domů, Brian řekl: „Snad ses bavila.
Zmeškalas nejlepší Dateline a já ti nic neřeknu.“
Jsem ráda, že ses ho rozhodla nekritizovat.
Aspoň máš klobouk a vidličku zdarma.
Když už jsme u chlapů, dělali jste včera s Jacksonem sex?
Občas zníš jako spam v mailu.
A ne, byli jsme oba namol.
Jen jsme se líbali, mazlili a odpadli.
To zní hezky.
Taky bylo. Napřed.
Pak u mě přespal a ráno mě vzbudil kafem a mou oblíbenou buchtou.
Takže ti vadí, že je fajn a materiál na vážnej vztah
na rozdíl od nabíječů, se kterýma obvykle randíš?
Už mě pozval na další rande. Jde na to moc rychle.
Co když to bere jako začátek vztahu?
Takovej kretén.
Já vím. Je to skvělej kluk. Kéž bych byla normální. Chci být normální.
To je těžký pro někoho, koho vychovala sedmkrát rozvedená matka.
Sama sobě si vztahy kazíš, protože jsi plná traumatizujícího balastu.
- Kámoško. - Nemůžeš za to.
Jestli se chceš změnit, udělej to.
Fajn, pokusím se být hodná na hodnýho kluka.
- Super. - Takhle jsi mě zprznila, mami.
A Darryle, Jerry, Carmine, Darryle podruhé, oba Scotti a Judith.
Změna plánu. Musíme napsat proslov pro Ellise.
Máme začít vtipem, což je super. Mám skvělý smysl pro humor.
- Děláš si srandu? - Ne. Jsem k popukání.
Já nevím, co poradit absolventům.
Nemůžu zrušit členství v posilovně, protože se bojím recepční.
A nemůžu tam chodit, protože se bojím vzpěračky.
Chodíš do fitka pro ženy?
Neboj, to zvládneme. Jsem zkušená spisovatelka.
- Díky tvé fanfikci? - Jaké?
- Té, kterou nepíšeš a o které nevím. - Přesně.
Dobře, takže vtip na úvod.
Mám něco vtipného ze života.
Moje děsná sousedka se omylem zabila proudem.
Proč si to nepíšeš?
Dobré ráno. Ruby, dneska ti to sluší.
Díky.
To je milý. Díky moc.
Dobře. Luno, prý jsi včera odešla domů s kloboukem.
Spali jsme spolu. Byl to baret, tak to bylo špinavý, ale sexy.
Ráno mi přečetl báseň a odešel bez sprchy.
Klasickej baret.
- Ellis poslal tuhle sekvenci. - Fakt je nádherná.
Navzdory všem svým chybám, a že jich není málo,
je táta slušnej vědec.
Zaslechla jsem, že rada chce výsledky, jinak budou padat hlavy.
Tak radši začneme!
Schoval jsem tvý mandlový mlíko, aby ho Larry zase nevypil.
To je tak milý. Tos nemusel.
- Pustíme se do práce. - Dojdu si pro kafe.
Vedeš si skvěle.
Takže...
Byl to fajn večer.
Jo, byl.
Ale ráno nestálo za nic.
Fakt?
- Povídej. - Dobře.
Můj oblíbený profesor mě využil, aby se dostal k tátovi.
To je nepříjemný.
Někdy je těžký poznat, komu věřit.
Vím, že to zní směšně,
ale je fajn si o tom s někým promluvit.
- Jak to jde? - Očividně jsem jeho holka, sakra.
Tady máš sendvič s vejcem. Rosa nám přidala sýr.
- Jede po tobě. - Ale to nejde. Miluju svou ženu.
Ale sýr navíc neodmítnu.
Co je to s nima? Jsou nějaký natěšený.
Konečně přišel ten kvalitní hnůj?
Ještě lepší. Dneska prořezáváme stromy.
A to znamená... Eduardo.
ZAŘ3ZÁVÁM!
MOTOROVÁ PILA
Kdo je to?
To je Eduardo. Je to mistr prořezávač, jaký se rodí jednou za generaci.
Postarám se o tebe.
Říká se, že kdysi jel až do Montecita prořezat Oprahiny žakarandy.
Já slyšel, že po jeho prořezání vstal jeden platan z mrtvých.
To chci umět.
Příteli, tohle nikdy nezvládneš.
Nikdo z nás.
My jen posbíráme Eduardovy popadané větve.
Nechci jen sbírat popadané větve. Chci dělat to, co on.
Samozřejmě. Ale takové sny mohou žít jen v tvém srdci.
- Ale... - Ticho!
Symfonie začíná!
Prošla jsem Ellisovy výpočty a asi jsem našla něco zajímavýho.
Kde je Jackson?
Jacksone, hledá tě tvá holka.
- Luno! - Není tu.
Šel domů na oběd.
Ta Jean jim domluvila vystoupení, tak musí cvičit.
Je mi jasný, že bude chtít, abych tam šla. Tohle nepůjde.
Zkusilas to. Na hodinu. Jestli na to nejsi připravená, nedělej to.
Jak to s ním ukončit, abych mu neublížila?
To nejde. Poslyš, chlorid strontnatý bude účinnější než chlorid vápenatý.
Pravda. Ale těžko se to říká. Mám plnou hlavu svých problémů.
- Jdi to ukázat Ellisovi. - Já ti nevím.
Co když se naštve, že jsem změnila jeho nápad?
- Vylepšilas ho. - Nevíš, jak bude šéf reagovat.
Jednou jsem našla šéfovi chybu ve výpočtu a on pak opustil svou ženu.
Třeba to nesouviselo.
Ne, snažil se matematicky dokázat, proč by se neměl rozvést.
Přece nemůžeš někoho chránit jen proto, žes vylepšila jeho nápad.
A ty nemůžeš chránit jeho syna, abys mu neublížila.
- Taky pravda. - Budeme obě silné
- a řekneme, co je třeba. - Jo.
- Mám hrozný strach. - Já taky.
Snad ti nevadí hrát ve sklepě. Je tu skvělá akustika.
Já podzemní zvuk miluju.
Jednou jsem hrála celou noc v tunelech pod Paříží.
Taková krása. Až jsem málem zapomněla, že stojím ve splaškách.
Na co tu máte pevnost?
Je mého táty a jeho kamaráda terapeuta.
Svěřují si v ní tajemství a kouří doutníky.
Asi. Holky a synové tam mají zákaz vstupu.
Leslie Clevenger, kterého najala rada?
Nikdy neunášej chlapa, co nenávidí život. Nemusel by odejít.
Až na úterky a čtvrtky. To má vodní aerobik.
Když mluvíš o únosu,
myslíš tím tátovo neodolatelné charisma, kterému Clevenger podlehnul?
Ne. Spíš ho hodil do sklepa a zamknul za ním dveře.
Teda. Tohle je i na Ellise poprvé.
Doufejme. Jdeme na to?
A...
Hele, my tu zkoušíme.
A zní to skvěle. Strečová Jeanie.
- Ahoj, Ellie. - Co tady děláš?
Potřebuju motorovou pilu. Neovládáte někdo náhodou kaligrafii?
I když to už je možná trochu zoufalý.
Jestli chcete pauzu, uvařím oběd
a povyprávíš mi o svým irským tanečníkovi.
Moc ráda. Ten chlap nepohne horní polovinou těla,
ale tou spodní? Ty vole!
Tati, nemohli bychom si jít nahoru promluvit?
Je to osobní. Jde o moje spodky.
O jeho spodky rozhodně nejde.
- Nejde o spodky. - Já to věděl! Nemůžeš najít sýr?
Chtěl jsem si udělat sendvič, ale bylo to demoralizující.
Leslie sýr nemůže, tak ho hodil do záchoda.
Proč do záchoda?
Aby nebyl v pokušení. Dokonce na to vymyslel rým.
„Do koše nestačí, klidně ho sním. Abych nebyl v pokušení, do záchoda s ním.“
Začíná mi docházet, že tu jen škodí.
Včera tu měl zase návštěvu.
Říkal tomu „salon“, ale jen se opili a rvali v knihovně.
Já vím. Jednomu z nich se zasekla hlava ve starém glóbusu.
Ale ne, chci s tebou mluvit o Jean.
Chceš se vyvlíknout z toho vystoupení? Moudrý.
Co? Ne.
- Máš v sobě magnet na lidi. - Díky.
Nelichotím, stěžuju si. Připravuješ mě tím o lidi z mého okolí.
Jako profesora Carlislea.
Jen mě využil, aby se dostal k tobě.
Ne, jen potřeboval píchnout.
Přišel o řečníka a bylo to mezi mnou a Rudym Guilianim.
Fakt tu školu tak nenávidíš?
Jean je jedna z mála lidí, kdo mě nezneužívá kvůli tobě.
Ne, že mě o ni připravíš.
Má tě ráda.
Ale můžu s ní kamarádit i já. Nemůžeš si ji nechat pro sebe.
Jo, ale zrovna jsme něco dělali a tys nám to celý narušil.
Jsi jak Slunce, všechno se točí kolem tebe.
Fakt? Slunce je skvělý! Jasně září a pomáhá rostlinám růst.
Jsi jak malej. Měl jsem vybrat jiný přirovnání.
- Ale chápu. - Díky.
Máš smůlu.
Jsem, jaký jsem, a většině lidem se to líbí.
Co tohle? „Blahopřeji, absolventi.
Doteď jste byli obklopeni lidmi, kterým na vás záleželo. Učiteli, rodiči.
Někteří jste možná měli přátele,
ale to dnes končí, protože reálný svět je nemilosrdně lhostejný.
Nikomu nezáleží na vás ani vašem utrpení.“
Dobře. Zní to celý skvěle.
Co to napsat přesně takhle, protože je to skvělý,
jen víc optimisticky?
- Nepřijde ti to dobrý? - To neříkám.
- Ale říkáš. - Dobře, říkám to.
- Jak se opovažuješ? - Promiň. Máš pravdu.
- Nemyslíš si to. Stůj si za tím. - Absolventy musíš povzbudit.
- Mýlíš se. - Souhlas.
- Nesouhlasíš. Řekni to. - Nesouhlasím.
- Se mnou nebo s tebou? - Co mám říct?
S tebou.
S chloridem strontnatým jsem se mýlila.
Nemusíš říkat Ellisovi, že jsi lepší.
Jdu vrátit proteiny do mrazáku,
takže budu mít krásnou pleť.
Mýlila jsem se v tom, jak moc mám pravdu.
Můj nápad úplně rozcupoval Ellisovu tezi. Takže to celý smažu.
To nejde! Rozhodly jsme se, že nebudeme brát ohledy na ostatní.
Řekneš Jacksonovi, že nestojíš o vztah. To je dost pravdy na jeden den.
Rozhodla jsem se mu to neříct.
Měl hrozný ráno, tak počkám aspoň den.
Jak dlouho jsi věděla, že vycouváš, když jsi mi nadávala, že vycouvám?
- Pár hodin. - Ahoj.
Neuvěříš, co se stalo s tátou a Jean.
Na tohle nemám. Budu v mrazáku.
Dost přehnaná reakce, ne?
Zrovna se snažím zachránit ego tvýho táty. Potřebuješ pomoct?
Ne.
Jsi v pohodě?
Jo. Jen sem vracím zkumavku. To zvládnu.
- Nebo možná ne. - Já to zvednu.
- Tady máš. - Díky.
Mám to teď s tátou dost náročný
a nepřijde mi to jako vhodná doba na vztah.
- Ty dáváš kopačky mně? - Kopačky? Byli jsme dvakrát na rande.
Ale aby bylo jasno, myslels to se mnou vážně.
- Když to říkáš. - Šel jsi mi dost daleko pro buchtu.
Myslíš tu buchtu, cos mi snědla?
Pardon. Vy tu spolu máte sex?
- Mrzne tu a máme péřovky. - Detaily mě nezajímají. Otočím se.
- Není třeba. - Nemůžu pryč. Schovávám se před Annou.
Proč?
Zapomnělas druhou zkumavku.
Nesmí roztát. Nechci strávit další den cpaním lidských jater do lisu.
- Co ty tu děláš? - Schovává se před Annou. Nevíme proč.
Anna mě psychicky týrá. Šla pro džus, tak jsem utekl.
Řekni jí, ať na tebe není taková.
Buď upřímný, než tě uvězní v mrazáku a zaskočí svou upřímností.
Šéfovi se neodporuje, i když přijdeš na lepší nápad.
Zbabělost má výhody. Proto je tolik zbabělců.
To je děsná rada.
To je, ale mně pomohla.
- Radši to dám zpátky. - Jasně.
Svýmu klukovi říkám, že přesně tohle se v práci neděje.
Bože, jste tu všichni.
- Máte tu sex? - Uklízíme proteiny.
Trochu moc klinický popis, ale dobře.
- Neskončili jsme. - Jak jsi mě našla?
- Podle tvý karty. - To umíte?
Ne.
Pokud nechceš pracovat tady. Ten chlad prospívá pleti.
Že jo? Ta bolest za to stojí.
Ne, půjdeme.
Malcolme, postav se jí. To zvládneš.
Malcolme!
Tak já taky půjdu.
A můj kluk doufá, že přesně tohle se v práci děje.
Ať si Brian představuje erotiku ve vlastní práci.
Pracuje z domova.
Taky si myslím, že bychom měli přibrzdit.
Dobře.
Protože to mezi náma očividně jiskří.
- Očividně. - Jo.
Ale pracujeme spolu. Může se to pokazit.
To může.
Vrátíme se na začátek. Budeme jen kámoši.
Jen kámoši.
To ne, já se bál, že s tím přijde.
A přišel.
Prosím, Ellisi. Nelez na ten strom.
Musím.
Místo pozorování talentu v sobě pozoruj talent kolem sebe. V tom je krása.
S tím se nemůžu smířit.
To zvládnu.
To dám.
Je čas se poučit.
Pomůžeš mi? Bože!
Netřeba, zvládnu to.
Tentokrát jsem pilu neupustil.
To ti přeju. Hledáš vítězství tam, kde nejsou.
Panebože. Už to chápu.
Všichni žijí ve stínu ostatních.
„Slovník definuje bolest jako fyzické utrpení, ale to není vše.“
Zastavím tě.
- Určitě? - Asi jo.
Teda jo. Píšeš to hrozně negativně.
Ty nic nevíš.
A taky jsi na mě zlá.
- Nejsem. A je mi to fuk. - Proč jsi taková?
- Protože mám o tebe strach. - Co?
Když jsem byla malá, táta mě opustil. Ale máma bohužel ne.
Místo toho navázala velmi oddaný vztah s vodkou.
Takže jsem ve 12 letech musela vychovávat své sestry a bratra sama
a zároveň hrát Mariu v Za zvuků hudby v našem amatérském divadle.
Rychle jsem zjistila, že svět je velmi děsivý.
A jestli mají být v bezpečí, musím se naučit být tvrdá.
Páni. Všichni padouši mají minulost.
Teda všichni lidi.
Chci říct, že jsem přežila díky hroší kůži.
A bojím se, že pokud se nevzchopíš, svět si tě namele do klobásy
a ze zbytků uvaří vývar.
Promiň, to bylo brutální, ale nazval jsi mě padouchem.
Takže to děláš jen proto, že o mě máš strach?
Přesně tak.
Navíc je to sranda.
Asi jsem fakt padouch.
Ahoj. Chtěl jsi mě vidět?
- Synu, tebe chci vidět vždycky. - Něco na mě chystáš.
Dnes jsem se oblékl do tvé kůže.
Žil jsem ve stínu boha.
Hezký! Málem ses vydržel celý den nesrovnávat s bohem.
Nejsem bůh.
Ale něco jsem se naučil, když jsem ležel na zemi a díval se na Eduarda.
To je kdo? Ne, nebudu tě zpomalovat.
Zažil jsem, jak těžké je žít v mém stínu.
Máš s Jean důležitý vztah.
Měl by být jen tvůj, tak ti ho přenechám a svůj stín vezmu s sebou.
Díky, toho si vážím.
A došlo mi, jak tě profesor Carlisle zneužil.
Takže nikam řečnit nepůjdu.
Děkuju.
No tak! Přenechal jsem ti Jean a spadnul ze stromu.
Nech mě tam promluvit. Nic tě to nestojí.
Jen si tam jdi. Jsi neskutečnej.
Dík. Zmíním tě tam, pokud na to přijde řeč.
Jsem zvědavý, co vymyslíš.
Co chystáš?
V mém stínu musela být zima,
když ti slunce neosvítilo tvář.
S radostí jsi mě nechával zářit. To je...
Ahoj, Luno.
- Šéfe. Chtěls mě vidět? - Posaď se.
Četl jsem tvůj dnešní záznam, co jsi vymazala.
Ono se to dá přečíst?
To zcela ruší definici slova „vymazat“.
- Co se stalo? Proč jsi to udělala? - Utrhla jsem se. Blbý nápad.
Blbý nápad,
nebo nápad, co byl lepší než můj? Bála ses, jak zareaguju?
Umíš číst vymazané záznamy i myšlenky?
Luno, stojíme jen o ambiciózní nápady.
Jinak bychom nikdy s ničím novým nepřišli.
Můj syn nesmí žít v mém stínu a tobě taky nesmí bránit v rozletu.
Díky. Dobrý šéfování, šéfe.
Nenech se zastavit strachem z něčí reakce.
Když je něco správný, věř tomu.
Když je něco špatný, předstírání to stejně nikdy nevylepší.
Jo.
Proč se omlouvat za tancování nebo za klobouk a vidličku?
Nerozumím kontextu, ale asi chápeš, co tím chci říct,
takže souhlasím.
- Jak to šlo s Jacksonem? - Rozhodli jsme, že budeme kámoši.
Ani si nepamatuju, kdo to navrhl jako první.
Takže on?
- Jo. Jak to šlo s Ellisem? - Musím se rozejít s Brianem.
To šlo tak dobře?
Ne, jen mi řekl, ať se nebojím udělat, co je správné.
Což je nebýt s Brianem.
Luno.
Budu celou noc doma, tak mi zavolej.
Dobře.
„Svět je brutální místo, ale vždy existuje naděje.
Nenechte se jejím hledáním oslabit.
Zároveň se nebojte pustit si do života lásku.
Ale buďte opatrní, protože láska bývá zrádná.“
- Je to takový jalový. - Moje část funguje.
Kašlete na to. Už vím, co řeknu.
Vidíš?
Tohle je perfektní lekce.
Na nic není spoleh.
Občas vylezete na strom a občas z něj spadnete.
Nedávno jsem se naučil, že na cestě životem
je lezení a padání jedno a to samé.
Rozdíl je jen v rychlosti a směru.
Kéž bych byl jako on.
Překlad titulků: Anna Farrow