- Агов, хлопчино. Як проходить ранок? - Не дуже. Хлопчино?
Я чудово провів ніч з Рубі, а ще мені щойно написав старий професор.
А в мене зранку все погано. Кажу, бо ти вдав, що тобі цікаво.
Мав нараду з Анною щодо бюджету.
Жахливо. Професор Карлайл скоро приїде й хоче зустрітися.
Я був його улюбленцем.
- Ти не закінчив. - Так.
Мені страшно.
Ніби мати рандеву з левом і знати, що через будь-яку помилку
він відкриє пащу й почне критикувати.
Я теж боявся професора Карлайла, а тепер він буде в Лос-Анджелесі
й хоче мене побачити.
Гарна порада. Шкода, що моя ситуація не підходить.
Відправив ще одне голосове.
Певно, хоче поговорити про дисертацію.
Зіграти? Можеш почути, наскільки я чудовий, якщо сумніваєшся.
- Читаєш звідкись? - У мене гарний настрій.
Джексоне, хлопчино. Як справи? Сподіваюся, чудово.
Нам потрібна людина, яка виголосить промову випускникам,
тож я хотів попросити твого тата.
Не міг би ти запропонувати йому?
Це б дуже...
Дідько. Ось чому він написав.
Мені дуже шкода.
Ніби вчителька поставила грати виставу, щоб зустрітися з твоїм батьком.
Зелена лабораторія, чудові успіхи з протезами.
Чудово, що ви запрограмували жест шака.
Тепер додайте всі інші функції руки.
Червона лабораторія, у нас мало часу,
тож я надішлю вам нову формулу. Приготуйтеся. Вона прекрасна.
Блакитна лабораторія, чудовий високопротеїновий банан.
Ви вчетверо збільшили поживність. Тепер позбудьтеся післясмаку кальмара.
Гаразд, усі до роботи.
Уперед, командо.
Сьогодні день ландшафтного дизайну. Чому не саджаєш бегонії?
Що сталося з пріоритетами?
Близнюки мотивували.
На наступному засіданні потрібно показати, як ми робимо бетон з вуглецю.
- Тож сьогодні прийшов. - Чудово.
І роздав усім вказівки. Тепер маю саджати бегонії.
А я маю тебе задушити, але не роблю цього.
Анно, ландшафтний дизайн важливий,
адже коли я працюю там, я працюю і тут.
А коли я працюю тут,
я працюю там.
Шнурки розв'язалися.
- А коли зав'язую шнурівки... - Боже, іди вже копай щось.
Мене попросили виголосити промову для випускників. Її треба написати.
- Комусь, хто добре мене знає. - Щасти.
Будь ласка. Вона має бути, гарною, спонукальною та стати популярною.
- Але не сильно. Щоб не було критики. - Щасти тобі.
Я до себе зараз.
Хай Малкольм допоможе. Він теж мене знає.
Почни з жарту. Смішного, але не занадто.
Як пройшов учорашній вечір?
Чудово. Я танцювала, украла вилку. Мені хтось дав капелюха.
А вдома Браян каже: «Сподіваюсь, було весело.
Ти пропустила кращу серію "Дат". Я не розкажу, про що вона».
Добре, що я критикувала його.
Принаймні маєш вилку й капелюха.
До речі, про гострі предмети, ви з Джексоном штрикались учора?
Іноді ти говориш, як спам-розсилка.
Ні, ми сильно напилися,
тож поцілувалися, пообіймалися й заснули.
Звучить мило.
Спочатку так і було.
Тоді він провів ніч у мене й розбудив мене кавою зі сконом.
То проблема в тому, що він гарний хлопець, з яким можна завести стосунки,
а ти звикла до жорстких хлопців?
Він знову запросив мене. Усе занадто швидко.
А якщо він думає, що це стосунки?
Який покидьок.
Я знаю. Він чудовий хлопець. Проблема в мені. Я хочу бути нормальною.
Важко бути такою дитині, чия мама розлучалася сім разів.
Ти саботуєш стосунки,
бо складаєшся з пережитих травм дитинства.
- Ти найкраща. - Ти не винна.
Якщо хочеш змінити себе - зміни.
Добре, я спробую бути милою з милим хлопцем.
- Чудово. - Що ти зробила зі мною, мамо.
І Дерріл, і Джеррі, і Кармайн, і Дерріл, Скотти й Джутіт.
Зміна плану. Потрібно написати промову для Елліса.
Казав почати з жарту. У мене чудове почуття гумору.
- Ти жартуєш? - Ні. Я смішна.
Я не знаю, порад для випускників.
Я не можу скасувати абонемент у спортзал, бо боюся жінки за стійкою реєстрації,
і не можу скористатися ним, бо боюся жінки в спортзалі.
Ти ходиш у «Кервс»?
Не хвилюйся. Я доволі вправна письменниця.
- Через фанфіки? - Які фанфіки?
- Які ти не пишеш, і про які я не знаю. - Саме так.
Гаразд. Смішний жарт.
У мене є смішний досвід.
Моя жахлива сусідка випадково вдарила себе струмом.
Чому не записуєш?
Доброго ранку. Рубі, ти сьогодні гарна.
Дякую.
Це дуже мило. Дуже дякую.
Гаразд. Луно, чув, ти вчора пішла з капелюхом.
Так, переспала з ним. Це був берет. Жорсткий, але сексуальний.
Зранку читав вірші, не помився й пішов.
Типовий берет.
- Елліс надіслав формулу. - І вона дійсно прекрасна.
Попри всі його недоліки, яких багато,
тато - чудовий науковець.
Кажуть, за місяць рада має бачити результат, інакше нам дупа.
Тоді починаймо.
Я сховав мигдалеве молоко у холодильнику. Щоб Ларрі не випив.
Це так мило. Не варто було.
- Потрібно працювати. - Піду вип'ю кави.
Ти молодець.
Тож...
Учора було класно.
Було. Так.
Але зранку було погано.
Справді?
- Розкажи чому. - Добре.
Мій улюблений професор використав мене, щоб зв'язатися з татом.
Мені шкода. Це відстій.
Дехто лише видається надійним.
Знаю, звучить смішно,
але чудово, що я можу комусь розповісти це.
- Як там справи? - Тепер я, бляха, його дівчина.
Ось сендвіч з яйцем. Роза поклала більше сиру.
- Ти їй подобаєшся. - Між нами нічого не буде. Я люблю дружину.
Однак додаткову порцію сиру прийму.
Що це з хлопцями? Вони дуже схвильовані.
Нарешті дадуть добрий перегній?
Навіть краще. День обрізання дерев.
Тобто буде Едуардо.
ПІДРІЗАЮ ЗА ВАС!
ЕДУАРДО
БЕНЗОПИЛА
Хто це?
Це Едуардо. Він майстер обрізання дерев. Один на мільйон.
Я подбаю про тебе.
Він якось поїхав аж до Монтесіто, щоб підрізати жакаранди Опри.
Чув, що його навички якось повернули до життя сикомор.
Теж так хочу.
Друже, тобі не вдасться. Нікому з нас не вдасться.
Ми тут лише щоб підібрати опалі гілки.
Я не хочу просто збирати опалі гілки. Хочу робити, як він.
Звісно. Але мрії залишаться лише мріями.
- Але... - Тиша!
Починається пісня.
Слухай, я тут вивчала обрахунки Елліса й знайшла дещо цікаве.
Де Джексон?
Джексоне, тебе шукає дівчина.
- Луно! - Його тут немає.
Поїхав додому.
Джин організувала концерт, тож він практикується.
І він точно захоче, щоб я пішла на концерт. А я не можу.
Ти вже пробувала. Годину. Але якщо не готова, не йди.
Як порвати з ним і не образити?
Ніяк. Хай там як, гадаю, краще використовувати хлорид стронцію.
Маєш рацію. Що важко підтвердити, адже я думаю про своє.
- Покажи це Еллісу. - Не знаю.
А як образиться? Чому я маю змінювати його ідею?
- Ти вдосконалила її. - Боси реагують по-різному.
Якось я знайшла помилку в обрахунках боса. Він розлучився з дружиною.
Це не обов'язково пов'язано.
Пов'язано. Він працював над обґрунтуванням причини одруження.
Гаразд. Але тобі не потрібно виправдовуватися. Ти вдосконалила ідею.
А ти не маєш захищати чийогось сина, щоб не засмутити його.
- Тож правда. - Ми маємо бути сильними.
- І казати, що потрібно. - Так.
- Я налякана. - Я теж.
Сподіваюсь, ти не проти грати в підвалі. Тут чудова акустика.
Люблю підземний звук.
Якось я всю ніч грала в тунелях під Парижем.
Було так гарно, що я майже забула, що в каналізації.
Що за халабуда?
Тато та його друг, Леслі, збудували її.
Вони там пліткують і курять сигари.
Але це не точно. Синам вхід заборонений.
Леслі Клевенджер? Найнятий психотерапевт?
Ніколи не викрадай того, хто ненавидить життя. Він потім не піде.
Лише в середу та четвер ітиме на аеробіку.
Під викрав
ти маєш на увазі полонив своєю харизмою?
Ні. Я про утримання в підвалі під замком.
Ого. Навіть для Елліса це вперше.
Сподіваюся. Почнімо?
І...
Гей, у нас репетиція.
- І у вас добре виходить. - Джині.
- Привіт, Еллі. - Що ти тут робиш?
Мені потрібна бензопила. Хтось володіє мистецтвом каліграфії?
Хоча це вже занадто.
Якщо хочеш перепочити, я зроблю обід,
і розкажеш про того ірландського танцюриста.
З радістю. Він не здатен рухати верхньою частиною тіла,
але от нижньою. Боже.
Тату, могли б ми поговорити наодинці?
Це особисте. Про мою спідню білизну.
Це точно не про неї.
- Розмова не про білизну. - Так! Про те, куди подівся сир?
Я хотів зробити сендвіч, але досвід вийшов невдалим.
Леслі не можна сир, тож він викинув його в туалет.
У туалеті? Чому?
Щоб не спокушатися. Навіть вірш написав.
Звучить так:
«Якщо в смітник, то підберу, тож у туалет піду жбурну».
Починаю усвідомлювати його мінуси.
Він знову запросив сюди когось.
Назвав це салоном, але вони тільки пили й боролися.
Знаю. В одного з його друзів голова застрягла в глобусі.
Але я хочу поговорити про Джин.
Хочеш відмазатися від концерту? Розумно.
Що? Ні.
- Ти чудово притягуєш людей. - Дякую.
Якщо чесно, це нарікання. Ти витягуєш людей з мого життя.
Як уранці професора Карлайла.
Я думав він просив у мене, але він просив у тебе.
Ні. У нього були проблеми.
Він втратив промовця на випускний, тож обирає між мною й Руді Джуліані.
Ти так ненавидиш школу?
Джин чи не єдина спілкується зі мною, не щоб дістатися до тебе.
Не забирай її.
Джин любить тебе.
Але і я можу дружити з нею. Не варто привласнювати її.
Так, але ми проводили репетицію, а тоді ти прийшов і забрав усю увагу.
Ти як сонце. Людей затягує на твою орбіту.
Думаєш? Сонце ж чудове.
Воно сяє й стимулює ріст.
От дитя. Варто було порівняти з чимось іншим.
- Я зрозумів. - Дякую.
І проігнорую тебе.
Бо я той, хто я є, а більшість думає, що я крутий.
Як щодо цього? «Вітаємо, випускники.
До цього часу вас оточували люди, які піклувалися про вас: учителі, батьки.
У декого навіть друзі були.
Але це все закінчиться сьогодні, бо реальному світу байдуже до вас.
Усім начхати на вас».
Гаразд. Усе це неймовірно.
А якщо ми зробимо точно те саме,
але додамо трохи оптимізму?
- Думаєш, спрацює? - Не кажу, що так.
- Кажеш. - Гаразд, я кажу.
- Як ти смієш? - Вибач. Твоя правда.
Ти ж несерйозно. Відстоюй своє.
Їх потрібно підбадьорити.
- Помиляєшся. - Згоден.
- Ти не згоден. - Я не згоден.
- Зі мною, тобою? - Не знаю, що казати.
З тобою.
Я помилялася щодо хлориду стронцію.
Клас. Не скажеш Еллісу, що ти краще.
А я покладу протеїни в кріокамеру, що зробить дива з моєю шкірою.
Ні, я помилялася щодо рівня своєї правоти.
Моя ідея повністю спростовує ідею Елліса. Я видалю дослідження.
Не можна. Пам'ятаєш? Ми вирішили не захищати почуття людей.
Ти скажеш Джексону, що не хочеш стосунків. Цього поки вистачить.
Я вирішила цього не робити.
У нього був поганий ранок. Я почекаю.
Скільки минуло від моменту, коли ти дала задню,
до моменту, коли критикувала мене?
- Кілька годин. - Привіт.
Знаєте, що сталося між татом і Джин?
Я не можу. Буду біля кріокамери.
Якось негарно вийшло.
Вибач. Я зайнята збереженням его твого тата. Допомогти?
Ні.
Ти в нормі?
Усе добре. Ховаю пробірку. Я впораюся.
- Може, ні. - Я підберу.
- Тримай. - Дякую.
У мене тут проблеми з татом і я подумав,
що зараз не найкращий час мати стосунки.
- Стоп, ти пориваєш зі мною? - Ну, як. У нас було два побачення.
Так, але дозволь уточнити, ти ж хотів стосунків.
- Як скажеш. - Ти привіз скон, який продають далеко.
Ти про мій скон, який ти з'їла?
Вибачте. У вас тут якийсь секс?
Тут холодно, і ми в куртках.
Не знаю деталей. Я обернуся.
- Не варто. - Я не можу піти. Ховаюся від Анни.
Чому ховаєшся?
Ти забула ще одну пробірку.
Не хочу провести ще день за розчавленням людської печінки.
- Що ти тут робиш? - Ховається від Анни.
Анна психологічно катувала мене. Але пішла за соком, тож я втік.
Скажи їй, що тобі не подобається.
Будь чесним з людьми
поки не застряг у морозилці, обманутий чесністю.
Не варто сперечатися з босом. Навіть якщо твоя ідея краща.
У боягузства є плюси. Тому їх стільки.
Це жахлива порада.
Так, але мені підходить.
- Просто покладу пробірку. - Ой. Так.
Я кажу своєму хлопцю, що такого на роботі немає.
Господи, ви всі тут.
- У вас тут секс? - Заносимо протеїн.
Науковий спосіб сказати те саме.
- Малкольме, ще не все. - Як ти мене знайшла?
- Відстежила за бейджем. - Так можна?
Ні.
Ходімо. Хоча можна й тут. Холод добре впливає на шкіру.
Правда ж? Біль того вартий.
Ні. Ходімо.
Малкольме. Скажи їй. У тебе вийде.
Малкольме!
Ну, я теж піду.
А от на таку ситуацію на роботі мій хлопець сподівається.
Нехай Браян думає про секс на своїй роботі.
Він працює з дому.
Я теж уважаю, що нам варто збавити оберти.
Добре, чудово.
Так. Бо між нами точно щось є.
- Очевидно. - Так.
Але ми працюємо разом, а це проблема.
Ще і яка.
Тож повертаємося на початок. Ми - просто друзі.
Просто друзі.
ЕЛЛІС
О ні. Цього я й боявся.
І це сталося.
Будь ласка, Еллісе. Не лізь на дерево.
Я повинен.
Благородніше милуватися
красою навколо тебе, ніж красою всередині тебе.
Я не можу цього прийняти.
У мене вийде.
Час тобі засвоїти урок.
Допоможеш? Боже!
Не зважай. Усе добре.
Уже не впустив пилу.
Молодець. Шукаєш перемоги там, де її немає.
Боже мій. Тепер я розумію.
Усі живуть у тіні інших людей.
«Словник визначає біль як фізичне страждання, але це не все».
Досить.
- Ти впевнений? - Думаю, так.
- Тобто так. - Ти занадто негативна.
Наївний.
А ще ти мене ображаєш.
- Ні. І мені байдуже. - Навіщо ти це робиш?
- Бо я хвилююся за тебе. - Що?
Коли я була малою, тато пішов, а мама, на жаль, не пішла.
Натомість вона зав'язала міцні стосунки з горілкою.
Тож у 12 років
я мала сама виховувати молодших сестру та брата
й одночасно грати Марію в аматорському відтворенні «Звуків музики».
Я дуже швидко зрозуміла, що світ - це страшне місце,
і якщо я хочу вберегти їх, я маю навчитися бути жорсткою.
Овва. У кожного лиходія своя історія.
У кожної людини.
Я хочу сказати, що жорсткість допомогла мені вижити.
А коли я дивлюся на тебе, я розумію, що світ розчавить тебе
й зробить із залишків бульйон.
Вибач, це було жорстоко, але ти назвав мене лиходійкою.
То ти влаштувала це все, бо переживала за мене?
Саме так.
А ще це весело.
Може, я і є лиходійка.
Агов. Хотів мене бачити?
- Синку, я хочу тебе бачити. Завжди. - Ти до чогось ведеш.
Сьогодні я побув на твоєму місці.
Пожив у тіні Бога.
Ти майже прожив цілий день, не порівнюючи себе з Богом.
Я не Бог.
Але я дечого навчився, коли лежав на землі, дивлячись на Едуардо.
Хто це? Ні. Я не перебиватиму тебе.
Я відчув, як важко тобі жити в моїй тіні.
Ваші стосунки з Джин важливі.
Вони мають бути між вами. Я відступлю й заберу свою тінь.
Дякую. Я це ціную.
А ще я розумію, як професор Карлайл використав тебе.
Тож я не виголошуватиму промову.
Дуже дякую.
Годі тобі. Я віддав тобі Джин. А ще упав з дерева.
Дозволь виголосити її. Тобі що?
Боже. Виголошуй. Неймовірно.
Дякую. Я згадаю тебе. Якщо вийде. Не старатимусь.
Що ж ти вирішиш?
Що таке?
У тіні моїй, певно, холодно
Сонце обличчя омина
Ти радо дав мені засяяти Це твій...
Привіт, Луно.
- Босе, викликали? - Сідай.
Я прочитав твою видалену роботу у лабораторному звіті.
Ви так можете?
Це позбавляє слова «видалена» значення.
- Що сталося, Луно? Навіщо видалила? - Це була дурна, егоїстична ідея.
Дурна ідея
чи ідея, яка була краща за мою, і ти злякалася реакції?
Ви можете читати видалені роботи й думки?
Луно, нам потрібні лише амбітні люди.
Це єдиний спосіб відкрити щось нове.
Я не хочу, щоб ти й мій син
жили в моїй тіні.
Дякую. Ви чудовий управлінець.
Не дозволяй страху перед кимось зупинити тебе.
Якщо щось правильно, то так і є.
Якщо щось неправильно, то скільки не вдавай, таким і буде.
Так.
Чому я маю вибачатися за те, що прийшла додому з вилкою.
Я не знаю контексту, але я відчуваю, що ти зрозуміла,
тож погоджуюсь.
Як справи з Джексоном?
Вирішили, що будемо друзями.
Усе взаємно. Я й не пам'ятаю, хто запропонував.
То він був першим?
- Так. Як там з Еллісом? - Я маю порвати з Браяном.
Боже, настільки добре?
Ні, він казав, щоб я не боялася й робила, що вважаю за потрібне,
а Браян мені непотрібний.
Луно.
Я буду вдома всю ніч. Дзвони.
Добре.
«Світ - жорстоке місце, але завжди є місце для надії.
Але не дайте їй зробити вас слабкими.
Однак залиште простір для любові.
Але пильнуйте, адже любов може зрадити вас».
- Трохи незрозуміло, так? - Мої цитати працюють.
Кидайте все. Я знаю, що скажу.
Бачиш?
Це ідеальний урок для тебе.
Нічому не можна довіряти.
Іноді ви лізете на дерево, а іноді падаєте з дерева.
Нещодавно я дізнався, що йдучи дорогою життя,
лізти й падати - одне й те саме.
Просто різні швидкості й напрями.
Хотів би я бути як він.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба