- Haversrác! Hogy vagy ma? - Nem túl jól. „Haversrác”?
Nekem remek éjszakám volt Rubyval, most meg egy régi tanárom küldött SMS-t.
Az én reggelem megy a kukába. Alig mutatsz érdeklődést.
Annával a költségkeretet tárgyaljuk át.
Az gáz. Carlisle professzor a városba jön, és találkozni akar.
A kedvence voltam.
- Folytatnád. - Igen.
Majrézok.
Mintha egy oroszlánnal találkoznék, aki ha rosszat szólok,
megvillantja a pengeéles fogait, és kritizál.
Régen én is féltem a professzortól, erre most Los Angelesbe jön,
és kire kíváncsi? Rám.
Kösz! Próbálom ráhúzni a teljesen eltérő helyzetemre.
Ez a pali! Újabb hangüzenet. Biztos a diplomamunkámról akar áradozni.
Érdekel? Hallhatnád a nagyszerűségemet, hogy ne legyenek kétségeid.
- Ezt olvasod valahonnan? - Jó a kedvem.
Jackson! Haversrác! Hogy vagy, drága barátom? Remélem, nagyszerűen!
A hétvégi diplomaosztó szónoka lemondta a felkérést,
így megkérném apádat, hogy beugrana-e.
Szólnál neki pár szót az érdekünkben?
Rengeteget jelente...
A francba! Ezért keresett meg.
Sajnálom.
Mint amikor a színjátszókörben Miss Blake félrecastingolt, hogy láthassa apádat.
A Zöld Laborban jelentős a haladás a műkézzel.
A lazulás kézjelét már tudja mutatni.
Programozzátok be a kéz többi funkciójára is!
Vörös Labor! Rövid a határidő a projektre,
úgyhogy küldök egy új szekvenciát. Én írtam. Készüljetek! Csodás!
Kék Labor! Remek munka a proteindús banánnal!
Négyszeresére nőtt a tápanyagtartalma, csak a tintahalíztől kell megszabadulni.
Jól van, gyerünk! Mindenki munkára!
Nyomás, csapat!
INSTABIL
Ma kertépítőnap van. Miért nem begóniákat ültetsz valahol?
Mi lett a prioritásaiddal?
Az ikrek munkára sarkalltak.
A testületnek legközelebb prezentálnunk kell a lekötött szénből készült betont.
- Így bejöttem... - Hála istennek!
...hogy mindenkit aktivizáljak. Most már jöhet a kertépítés.
Meg kéne fojtsalak, de nézd: nem teszem!
Anna! Fontos a kertépítő munkám,
mert amikor ott dolgozom, itt dolgozom.
És amikor itt dolgozom, mindenhol dolgozom.
Kikötődött a cipőfűződ.
- És mikor megkötöm... - Uramisten! Menj trágyázni!
Felkértek egy beszédre. Kell valaki, aki megírja.
- Aki jól ismer. - Sok sikert hozzá!
Szeretném, ha megírnád. Legyen briliáns, szuggesztív,
és ha lehet, váljon virálissá!
- De ne forduljon a visszájára! - Sok sikert hozzá!
Magamnak mondtam.
Szólj Malcolmnak is! Bárkinél jobban ismertek.
Kezdjetek egy viccel! De nehogy a visszájára forduljon!
Mi volt még tegnap este?
Remek volt! Táncoltam. Loptam egy villát. Valaki ideadta a sapkáját.
Brian otthon annyit mondott: „Remélem, jó volt.
Buktad a legjobb hírműsort, és nem mesélem el.”
Örülök, hogy úgy döntöttem, nem kritizálom.
De van egy sapkád és ingyen villád.
Ha már villa... Hagytad, hogy Jackson megszúrjon tegnap este?
Néha olyan a szöveged, mint egy spam e-mailnek.
És nem, eléggé beittunk,
csak csókolóztunk, és összebújva elaludtunk.
Jól hangzik.
Először jó is volt.
Aztán nálam aludt, majd reggel kávéval és péksütivel ébresztett.
Az a baj, hogy rendes srác, és normális kapcsolatotok lehetne,
nem úgy, mint az eddigi szúrógépekkel?
Megint randizni hívott. Túl gyors ez az egész.
És ha szerinte ez egy kapcsolat?
Micsoda seggfej!
Tudom. Nagyszerű srác. Bárcsak normális lennék! Normális akarok lenni.
Az nehéz egy olyannak, akit a hétszer elvált anyja nevelt.
Szabotálod a kapcsolataidat,
mert belül csak traumatizált hulladék vagy.
- Öribari! - Nem a te hibád.
De ha változatnál ezen, rajta!
Jó. Próbálok kedves lenni, hisz ő is kedves hozzám.
- Remek! - Nézd, mit tettél velem, anya!
Meg Darryl, Jerry, Carmine, még egy Darryl, a két Scott és Judith.
Módosult a terv. Beszédet kell írnunk Ellisnek.
Viccet kért az elejére. Úgyis szuper a humorérzékem.
- Viccelsz? - Nem. Fergeteges vagyok.
Jó, de mit tanácsoljak a végzősöknek?
A kondibérletem sem tudom lemondani, mert félek a recepciós nőtől,
de használni sem, mert félek a nőtől a guggolóállványnál.
A női terembe jársz?
Nyugi! Megoldjuk. Tapasztalt író is vagyok.
- Mármint a regényed miatt? - Miféle regény?
- Amit nem írsz, és amiről nem tudok. - Pontosan.
Na jó. Tehát vicces kezdés.
Na, itt egy röhejes történet:
a szörnyű szomszédomat megrázta az áram. Önhibájából.
Miért nem jegyzetelsz?
Jó reggelt! Ruby! Remekül nézel ki!
Köszönöm.
Ez nagyon kedves. Köszönöm szépen!
Oké. Luna! Úgy hallottam, este hazavittél egy sapkát.
Igen, együtt is aludtunk. Svájcisapka volt. Bunkó, de szexi.
Verset szavalt, fürdés nélkül távozott.
Tipikus.
- Ellis elküldte a szekvenciát. - Tényleg gyönyörű!
A rengeteg hibája mellett, amelyből sok van,
apám nagyon jó tudós.
Állítólag a jövő hónapig elő kell állni valamivel, vagy gáz lesz.
Akkor kezdjük!
Eldugtam a mandulatejed, hogy Larry nehogy megint megigya.
Ez nagyon kedves tőled. Nem kellett volna.
- Lássunk munkához! - Csak hozok egy kávét.
Remekül csinálod.
Szóval...
Jó volt a tegnap este.
Igen, az. Aha.
- De a reggel szörnyű volt. - Tényleg?
- Mesélj még erről! - Oké.
Egy kedvenc professzorom felkeresett, de csak apám miatt.
Sajnálom. Az szívás.
Néha nehéz felismerni, kiben bízhatunk.
Biztos röhejesen hangzik,
de jó, hogy beszélhetek erről valakinek.
- Na? Mi újság odabent? - Az istenverte barátnője vagyok.
Tojásos szendvics. Extra sajttal Rosától.
- Odavan érted. - Esélytelen. Imádom a nejemet.
De azért az extra sajtot elfogadom.
Mi van a srácokkal? Totál izgatottak.
Megkapjuk a minőségi trágyát?
Annál is jobb. Ma fát gallyazunk.
Vagyis érkezik Eduardo.
FEL4ELEM A FÁDAT!
LÁNCFŰRÉSZ
Ez meg kicsoda?
Eduardo. Nagymester. Generációnként egy ilyen favágó születik.
Gondoskodni fogok rólad.
Egyszer állítólag Montecitóba utazott megnyírni Oprah zsakarandafáit.
Azt mondják, úgy metsz, hogy egy platánt a halálból hozott vissza.
Én is ezt akarom.
Barátom! Erre sosem leszel képes.
Egyikünk sem.
Csak Eduardo lehullott ágait szedjük össze.
Nem akarom azokat szedegetni. Azt akarom csinálni, amit ő.
Persze. De ezek az álmok csak az ember szívében élhetnek.
- De... - Csendet!
Kezdődik.
Ellis számításait nézve azt hiszem, találtam valami érdekeset.
Hol van Jackson?
Jackson! A barátnőd keres!
- Luna! - Nincs itt. Hazament ebédelni.
Az a Jean nevű nő intézett egy fellépést, és gyakorolnak.
Pont olyan esemény, amire elvárná, hogy menjek. Nekem ez nem megy.
Megpróbáltad. Egy órán át. De ha nem vagy kész rá, ne csináld!
Hogyan szakítsak vele, hogy ne törjön össze?
Nem tudsz. Amúgy szerintem hatékonyabb, ha stroncium-kloridot használunk.
Igazad lehet, bár most leköt a saját problémám.
- Szólnod kéne Ellisnek. - Nem is tudom.
És ha rossz néven veszi? Miért nyúlnék az ötletéhez?
- Jobbá tetted. - Sosem tudni, hogy reagál a főnök.
Gyakornokként hibát találtam a főnököm munkájában. Két hónapra rá elvált.
Nem feltétlenül amiatt.
Matematikai bizonyítékot keresett arra, hogy miért maradjon házas.
Oké, de nehogy már ne állj ki a sokkal jobb ötletedért!
Te sem védheted meg más fiát, hogy ne bántódjon meg.
- Ez is igaz. - Tehát erősek leszünk.
- És kimondjuk, amit kell. - Ki.
- Rettegek. - Én is.
Ugye nem baj, hogy a pincében próbálunk? Csodás itt az akusztika!
Imádom a föld alatti hangzást.
Egyszer egész éjjel Párizs csatornáiban játszottam.
Gyönyörű volt! Szinte elfelejtettem, hogy szennyvízben állok.
Mi az a bunker?
Apám építette a terapeuta Leslie-vel.
Kibeszélik a titkaikat és szivaroznak.
De nem tudom. Lányok és fiak számára tiltott.
Leslie Clevenger? Akit a testület vett fel?
Sose rabolj el olyat, aki utálja az életét! Esélyes, hogy sosem megy el.
Csak kedden és csütörtökön. Vízi aerobikra.
Elrablást mondtál.
Úgy érted, apád karizmája foglyul ejtette dr. Clevengert?
Nem. Úgy, hogy a pincébe vetette, és rázárta az ajtót.
Hű! Ez még Ellistől is rendhagyó.
Reméljük. Kezdhetünk?
És...
Hé! Épp próbálunk.
- És jól szól. - Jeanie! Jean Szekvencia!
- Szia, Ellie! - Mit keresel itt?
Kell egy láncfűrész. Foglalkoztok netán kalligráfiával?
Várjunk! Az lehet, hogy túlzás lenne.
Ha szünetet tartanál, csinálok ebédet, és beszélhetünk az ír táncos pasidról.
Szeretném! Az a pasi képtelen mozgatni a felsőtestét,
de öcsém, az alteste!? Durva!
Figyu, apa! Beszélhetnénk négyszemközt az emeleten?
Személyes dolog. Az alsóneműmről van szó.
Kizárt, hogy arról van szó.
- Másról van szó. - Tudtam! Arról, hogy hová tűnt a sajtunk?
Akartam tenni a szendvicsbe, és lehangolt a hiánya.
Leslie nem ehet sajtot, így lehúzta a vécén.
A vécén? Miért?
Hogy ne csábuljon el. Rímet is faragott róla.
Ilyesmi volt:
„A szemétből még kiveszem, de a vécéből már meg nem eszem.”
Kezdem látni az ittléte árnyoldalait. Tegnap este megint vendégei voltak.
Tereferének hívta, de berúgtak, és birkóztak a könyvtárban.
Tudom. Egyiküknek beleragadt a feje az antik földgömbödbe.
De nem, most Jeanről akarok beszélni.
Kihátrálnál a fellépésből? Bölcs döntés.
Micsoda? Nem.
- Hatalmas gravitációs tered van. - Köszönöm.
Ez negatívum. Az embereket az én életemből átvonzod a tiédbe.
Mint Carlisle professzort ma reggel.
Azt hittem, engem keres, de csak kihasznált, hogy elérjen téged.
Nem. Csak bajban volt.
Lemondta a szónoka, és köztem és Rudy Giuliani között vacillált.
Ennyire utálod az iskoládat?
Jean azon kevesek egyike, akik nem téged akarnak rajtam keresztül.
- Nem akarom, hogy elszipkázd. - Jean imád, Jackson.
De én is lehetek a barátja. Senki sem szereti a kisajátítást.
Ja, de éppen benne voltunk valamiben. Megjöttél, és te lettél a középpont.
Olyan vagy, mint a nap. Mindenkit magadhoz vonzol.
Tényleg? A nap fantasztikus! Ragyog, és segít a növekedésben.
Egy gyerek vagy. Választhattam volna más példát.
- De értem. - Köszönöm.
De nem érdekel.
Mert vagyok, aki vagyok, és ezt a legtöbben irigylik.
Ez milyen? „Gratulálok, végzősök!
Akik eddig körülvettek titeket, törődtek veletek. Tanárok, szülők.
Volt, akinek barátai is voltak.
De ma mindennek vége, mert a való világ könyörtelenül közömbös.
A szenvedésetek senkit sem érdekel.”
Oké. Ez szuper fantasztikus!
Írhatnánk pontosan ezt, mert nagyszerű, csak kicsit derűsebben?
- Nem hatásos? - Azt nem mondtam.
- De igen. - Na jó, tényleg.
- Hogy merészeled? - Bocs! Igazad van.
Ez nem őszinte. Állj ki magadért!
A végzősöknek bátorítás kell.
- Tévedsz. - Egyetértek.
- Nem is. Mondd ki! - Nem értek egyet.
- Velem vagy önmagaddal? - Nem tudom.
Önmagaddal.
Tévedtem a stroncium-klorid kapcsán.
Remek! Nem kell szólnod Ellisnek, hogy jobb vagy.
Én meg vihetem a proteineket a hűtőbe, így az arcbőröm csodálatos lesz.
Nem. Abban tévedtem, hogy mennyire igazam van.
Az ötletem teljesen megzavarja Ellis tézisét. Törlöm az egészet.
Nem teheted! Emlékszel? Nem a mi dolgunk figyelni mások érzéseire.
Elmondod Jacksonnak, hogy nem akarsz kapcsolatot. Elég hősiesség ez mára.
Igazából úgy döntöttem, nem teszem. Rosszul indult a reggele. Várok pár napot.
Mennyivel azelőtt döntöttél erről, hogy leszúrtál, mert kihátrálok?
- Pár órával. - Sziasztok!
Nem is hinnétek, mi történt apával és Jeannel!
Ez nekem nem megy. A mélyhűtőben leszek.
Kissé nyersnek tűnt, nem?
Bocsi! Épp apád egóját próbálom megőrizni. Neked segíthetek?
Nem.
Szia! Minden rendben?
Ja. Csak elteszek egy fiolát. Menni fog.
- Vagy talán mégsem. - Segítek.
- Tessék! - Köszönöm.
Szóval annyi minden történik most velem és apámmal!
Egy kapcsolat nem igazán fér bele.
- Hé! Te akarsz szakítani velem? - Ez nem az. Csak kétszer randiztunk.
Jó, de azért mondhatjuk, hogy komolyan vetted.
- Ha te mondod. - Reggel tök messziről hoztál sütit.
A péksütimet, amit megettél?
- Bocs! Ti most szexeltek? - Jéghideg van, és kabátban vagyunk.
Nem akarom tudni. Elfordulok.
- Nem kell. - Nem mehetek ki. Anna elől bujkálok.
De miért?
Ezt a fiolát otthagytad.
Ha kiolvad, megint egy teljes napig kell emberi májat tömnöm a présbe.
- Hát te? - Anna elől bujkál valamiért.
Mert pszichésen kínoz. Elment gyümölcsléért, én meg leléptem.
Szólj neki, hogy ne csinálja!
Igen, jobb az őszinteség, nehogy meglepetés érjen egy fagyasztóban.
Én a főnöknek nem szólnék be. Még akkor sem, ha jobb az ötleted.
- A gyávaságnak is van előnye. - Ez egy szörnyű tanács!
Az biztos, de én megfogadom.
- Akkor én ezt a helyére teszem. - Jó.
A barátomnak azt mondtam, nálunk ilyesmi sosem történik.
Jézus! Mindenki itt?
- Szexeltek? - Proteint tárolunk.
Ez az orvosi kifejezés rá. Mindegy.
- Malcolm! Folytassuk! - Hogy találtál meg?
- Követtem a kártyád. - Azt lehet?
Nem.
Gyere! Vagy dolgozzunk itt? A hideg jót tesz a bőrömnek.
- Ugye? Megéri elviselni a fájdalmat. - Nem. Mehetünk.
Malcolm! Állj ki magadért! Menni fog.
Malcolm!
Akkor én is kimegyek innen.
Oké. A barátom bizakodik, hogy ilyesmi viszont előfordul nálunk.
Inkább a saját munkahelyi vágyaival foglalkozzon!
Otthonról dolgozik.
Amúgy szerintem is vissza kéne vennünk.
Á! Oké. Az jó.
Igen, mert a kémia ugye megvan köztünk.
- Aha. - Igen.
De munkatársak vagyunk. Sok a buktató.
Nagyon sok.
Szóval vissza a kezdetekhez! A barátsághoz.
Rendben.
Jaj, ne! Ettől féltem!
Nem ok nélkül.
Ellis, kérlek! Ne mássz fel oda!
Muszáj.
Gyönyörű dolog
önmagunk helyett a világ nagyszerűségét csodálni.
Bocs! Ez nekem nem megy.
Képes vagyok rá.
Megy ez.
Ez itt a tanulás ideje.
Segítenél? Te jó ég!
Felejtsd el! Megoldom.
Most nem ejtettem el a fűrészt.
Az jó. Sikerélményed van siker nélkül.
Istenem! Már értem.
Minden férfi más férfiak árnyékában él.
„A szótár szerint a fájdalom fizikai kín, de annál sokkal több.”
Félbeszakítalak.
- Biztos? - Azt hiszem.
Vagyis igen. Ez a szöveg túl negatív.
Tudatlan vagy.
És gorombán viselkedsz velem.
- Nem, és nem érdekel. - Miért bánsz így velem?
- Mert aggódom érted. Érted? - Mi?
Fiatal koromban, apám elhagyott. Anyám sajnos nem.
Helyette inkább nagyon komoly híve lett a vodkának.
Így aztán 12 évesen
egyedül kellett nevelnem a kishúgaimat és az öcsémet,
miközben Mariát játszottam A muzsika hangjában
egy helyi színjátszókörben.
Így hát gyorsan megtanultam, hogy a világ ijesztő hely,
és ha biztonságra vágyom, bizony be kell keményítenem.
Hű! Minden főgonosznak van eredettörténete. Azaz mindenkinek.
A lényeg, hogy a könyörtelenség tartott életben.
Félek, hogy ha nem leszel kőkemény, ez a világ egyszerűen bedarál,
és elfogyaszt vacsorára.
Bocs, ez így brutál, de te meg főgonosznak neveztél.
Vagyis azért bánsz így velem, mert aggódsz értem?
Pontosan.
És még élvezem is. Talán tényleg gonosz vagyok.
Szia! Hiányoltál?
- Igen, fiam! Egyfolytában. - Akkor ez csak a felvezetés.
Átérzem a sorsod. Ma megtudtam, milyen egy istenség árnyékában élni.
Majdnem kibírtál egy napot úgy, hogy nem istenítetted magad.
Én nem vagyok isten.
De megtanultam valamit, miközben a földön fekve felnéztem Eduardóra.
Az meg ki? Hagyjuk! Nem lassítalak le.
Megtapasztaltam, milyen nehéz neked az árnyékomban élni.
Fontos a kapcsolatod Jeannel.
De az csak a tiéd. Én visszavonulok, és viszem az árnyékomat is.
Köszönöm. Nagyra értékelem.
És tudom, hogy Carlisle professzor kihasznált miattam.
- Nem mondok beszédet, ha nem akarod. - Köszönöm szépen!
Ne már! Neked adtam Jeant. És leestem egy fáról.
Hadd mondjak beszédet! Neked nem ártok vele.
Istenem! Jól van. Hihetetlen vagy!
Kösz! Megemlítelek benne. Ha úgy jön ki. Nem erőltetem.
Szuper! Kíváncsian várom.
Ez most mi?
Az árnyékomban oly hűs lehetett néked
Hiszen ott még napfény sem ért téged
Örömmel hagytál tündökölni Ezért a te...
Helló, Luna!
- Főnök! Kerestél? - Foglalj helyet!
Elolvastam a kitörölt részt a mai laborjelentésben.
Azt is el tudod olvasni?
Ez ellentétes a „töröl” szó jelentésével.
- Mi történt, Luna? Miért törölted ki? - Csak egy buta ötlet volt.
Buta ötlet,
vagy jobb, mint az enyém, és féltél a reakciómtól?
Még a gondolatainkban is tudsz olvasni?
Luna! Nagyra törő próbálkozásokra van szükségünk.
Csakis így fedezhetünk fel valami újat.
Nem akarok árnyékot vetni a fiamra, és rád sem, nehogy visszafogjalak.
Köszönöm. Ez nagyon jó főnöki hozzáállás.
Soha ne hagyd, hogy a félelem visszatartson!
Ha valami jó, az jó.
Ha meg nem, úgyis hiába próbálod elhitetni az ellenkezőjét.
Igaz. Miért kérnék bocsánatot a táncért, a sapkáért meg a villáért?
Ezt így önmagában most nem értem, de úgy érzem, átment az infó, szóval igen.
Helló! Mi volt Jacksonnal?
Úgy döntöttünk, barátok maradunk.
Kölcsönösen. Nem is emlékszem, ki mondta először.
Vagyis ő mondta ki?
- Igen. Mi volt Ellisszel? - Szakítanom kell Briannel.
Azta! Olyan jó volt?
Nem, csak a vakmerőségről beszélt, meg hogy tegyük, ami helyes.
Briannel lennem pedig nem az.
Luna!
Egész éjjel otthon leszek. Hívj fel, jó?
Jó.
„A világ brutális, de azért mindig van remény.
Ez azonban nem gyengíthet el minket.
Óvatosságból ne zárkózzunk el a szeretettől,
viszont legyünk résen, mert az árulást is szülhet!
- Ez így elég ködös, nem? - Az enyém jó.
Hagyjátok! Már tudom, mit mondok.
Látod?
Íme a tökéletes lecke!
Semmiben nem bízhatsz.
Van fa, amit megmászunk, és van fa, amiről lezuhanunk.
De nemrég megtanultam, hogy életünk során
felmászni és lezuhanni egy és ugyanaz.
Csak a sebesség és az irány más.
Bár olyan lennék, mint ő!
A feliratot fordította: Botos János