Ось і він, новий працівник компанії «Дреґон». У захваті?
Скажу те, що ти хочеш почути. Я в захваті.
Добре. Вимоги на сьогодні.
Струнка постава, симетрична посмішка та міцний прес.
Гаразд. Ось що я думаю. Я залишаюся, тож прийми мене таким,
яким я є й не змінюй під себе.
- Я хочу допомогти. - Мені ж треба допомога.
- Я радий, що ти це знаєш. - Боже.
Сьогодні я хотів побути з тобою. Замовити щось, фільм глянути.
Ну, у мене є плани.
Уже? Молодець. Мені це не сильно допомагає.
Але я щасливий.
З іншого боку, я гірко засмучений.
Куди це ти без мене?
Чудово. Подякую тому,
хто позбавив мене цієї розмови.
- Спрацювало. - Що ти робиш?
Треба поговорити. Я хочу повернутися.
- Передбачав таке. - Ти завжди чудово розумів мене.
Я сумував за тобою.
Річ у мені чи в тому, що твоя дружина покинула тебе місяць тому?
Не знаю. Ми могли б піти в басейн, у джакузі, у сауну
й поговорити про це, загорнувшись у твої великі й зручні рушники.
- Знаю, було весело, але... - Я завершу.
Мені було весело з тобою.
Думаю, і тобі теж.
Якщо скажеш мені у вічі, що не сумував за цим,
я просто піду. Більше не побачимось.
Ти знаєш, я не можу.
Він повертається. Бувай. Я принесу свої речі.
Я взяв попкорн.
З різними смаками!
- Там нікого не було. - Як дивно.
- Підемо? - Я хочу попрацювати, як нормальна людина.
- Не перегинай палицю. - Звісно.
НЕСТАБІЛЬНИЙ
Вітаємо, Джексоне!
В одне вухо влетіло, з іншого - вилетіло?
Годі тобі, усе гаразд. Тут небагато.
- Ми врятовані - Так, урятовані
Джексон з нами Тож ми всі врятовані
- Ми врятовані - Джексон урятував
- Господи, ми врятовані - Джексон урятував
У нас є Елліс та його обдарований син Тож ми врятовані
- О, ми врятовані - Джексон урятував
- Ми врятовані - І «Дреґон» теж
Джексон допомагає татку Хіба не очевидно, що ми врятовані?
Джексон урятує нас Джексон урятує нас
Знаю, ти не цього очікував,
але погодься, пісня качає.
Якщо погоджуся, це припиниться?
- Візьму мікрофон. - Дідько.
- Ти хочеш, щоб Джексону сподобалося тут? - Нехай вчиться веселитися.
Мені потрібно відправити таїтянських вогняних танцюристів додому.
Фу.
То ти залишишся?
Так.
- Чудово. Побачимося. - Чекай, Рубі.
Ходімо на побачення.
Добре.
У тебе вже краще виходить.
Круто.
Дякую всім за візит. Як вам хор?
Не зовсім уражає.
Протягом багатьох років Джексон займався грою на флейті,
але зараз він вирішив зробити з цього просте хобі,
що і є єдиним виходом для хлопця з флейтою.
Тепер він одумався й пішов на нормальну роботу. Джексоне, скажи кілька слів.
Я не завжди був хлопцем з флейтою. Я займався й іншими речами.
Колись я хотів стати фотографом дикої природи,
але ви здивуєтеся, як важко знайти десь тварин.
І якщо й знайдете...
Якось я сфотографував жабу, тоді пошукав, що це за жаба, і знайшов її...
Я не пам'ятаю назви. У неї була жовта голова.
Хай там як, я пам'ятаю, що знайшов багато кращих фото цієї жаби
й подумав: «Чим я займаюся?»
Жахливо.
Ми зробимо невеличку перерву й невдовзі повернемося.
Смачного торта.
Слухай, гадаєш, як усе пройшло?
Я задовго розповідав про жабу. Як вона, в біса, називалася?
Навчись говорити на публіку.
Щоб бути, як ти?
Легше, чуваче. Я люблю тебе. Ідея чудова, але тобі ще рости.
Вечірку закінчено. Учасники хору почали проповідь і всі розійшлися.
Чудово. Я теж піду.
Чуваче. Ти нам потрібен.
- Ти назвала мене чуваком? - Ми часто разом.
- Нормально так звертатися? - Так.
Прийшла Еллісон Девіс із журналу «Тайм».
Дивно, вона сказала, що ти запросив її на кілька днів.
По-перше, я думала, що такого бути не може,
адже він знає, що він...
Скажімо, непередбачуваний.
Погана ідея запрошувати володарку Пулітцерівської премії.
Тож ти цього не робив, так? Правда, чуваче?
Усе ж негативне слово.
Це чудова ідея. У нас проблеми з репутацією.
Після смерті Кеті я став, скажімо, цікавим.
Це шанс змінити наш образ. Показати світові, що я в нормі,
а це - нормальна компанія.
Це мій яструб!
Ризикуючи показати крихту реальності,
ти пережив нараду, але близнюки досі мають на тебе зуб,
а ти привіз сюди самицю яструба великого.
Мій тато був птахівником.
Поки довгохвостий канюк не відкусив йому шмат носа.
Я кажу, що зараз не найкращий час запрошувати Елісон Девіс.
Джексоне, скажи йому.
Це був дереволаз священний.
Анно, гадаю, зараз ідеальний час для Еллісон.
До того ж вона вже тут.
Але зробимо так, щоб це місце здавалося звичайною компанією.
Нізащо не викрадай її.
Малкольме.
Приїхала репортерка. Покажи їй, що відбувається щось цікаве.
А не купку ботанів за мікроскопами.
Тобто наукову діяльність?
А ще сховай усі речі Елліса, які видають у ньому навіженого.
Почни з цієї заспокійливої миски. І знайди штуку, яка б'є його струмом.
А, непотрібний йому стимулятор м'язів живота.
Та плащ-невидимку, який важкувато буде знайти. Він невидимий.
А ще потрібно заткнути яструба.
Я не вбиватиму пташку.
Не лесть собі. Вона виклює тобі очі, а ти й не помітиш.
Нагодуй її кормом і запхни в комору.
А ти багато знаєш про яструбів. Може, тобі варто...
Усе на тобі. Я не підійду до тієї машини смерті.
Привіт, Луно.
Привіт, друже.
Усе гаразд?
Промова була такою поганою?
Ні. Ніхто про неї й не згадує.
Не люблю говорити на публіку.
Я теж. Мене знудило під час промови на похоронах батька.
Я хотіла стерти блювотиння листочком з промовою й не змогла її прочитати.
І виголосила промову з «Дня незалежності».
Де президент каже: «Ми не підемо в безвість»?
Так, але я згадала лише частину, де він каже:
«Ми проведемо найбільшу в історії повітряну битву».
Татові все так легко.
Я б ніколи йому не сказав,
але інколи я хотів би бути трохи більш схожим на нього.
Я хочу бути сміливою, як він. Або як звичайна людина.
Правда? У мене сьогодні побачення з Рубі, а я хвилююся.
Усе буде добре. Тільки не згадуй жаб.
Ось і він. Усе гаразд?
То все було погано?
Ні. Ти був дуже...
Учора я переглядала результати генного драйву. Погляньте.
- У вас перерва? - Ні, ми працюємо.
Коефіцієнт поширення низькуватий.
- Дивно. 7,295. - Слухайте.
До нас прийде репортерка, а на вас неможливо дивитися.
Анна хоче показати їй, що відбувається щось дуже цікаве.
- Наука так не працює. - Так.
Що тут робить плащ-невидимка?
Ми працюємо над ним. Він ще не готовий. Хіба очі заплющити.
Я маю сховати все дивне.
Я ніби все забрав з офісу Елліса.
Там є дерев'яний ящик з отвором. Хтось знає, що це?
Переносний туалет Наполеона.
- Що? - Так.
Я заберу. З ним потрібно обережно поводитися.
Як прийде репортерка, удайте, що робите щось цікаве.
Це має бути бродвейська наука.
- Ми цього не робитимемо. - Ні. Але я хочу стати сміливішою.
Чудово. Уперед. Рубі?
Гаразд, я можу бездумно радіти. Уявлю, що говорю з тіткою.
Боже, репортерко, це ваш смаколик? Він смачненький?
Трохи дивно, але краще за науку.
Ще не пізно скасувати інтерв'ю.
Можна показати Еллісон звіти й дати печива.
- Не хвилюйся так. - Я працюю на божевільного.
Вибач. Я стурбована, бо працюю на божевільного.
Усе буде добре.
Цікаво. Ти про це раніше не казала.
Я сказала їй не питати про Кеті.
Дуже дякую.
Еллісон Девіс.
Не хочу одразу лестити, але ваш репортаж
про корупцію на міжнародному ринку насіння був неймовірним.
Ви змогли розкопати зерно істини.
Красно дякую.
А ви, Елліс Дреґон, легенда. Ваше запрошення для мене честь.
Годі вам. Почнімо?
Звісно.
Я чула, що ви збожеволіли після смерті дружини. Розкажіть.
- Гаразд. - Гаразд. Еллісон, стривайте. Тайм-аут.
Так негарно. Ми говорили про це.
- Знаєш що? Усе гаразд. - Не впевнена, що це так.
Ні. Нормальне питання.
Правда, що після смерті Кеті ви місяць
виживали на заправці до салату та м'ясі білки?
Це лише чутки.
Не цілий місяць.
Слухайте, я дуже кохав Кеті.
Не визнавати, що її смерть сильно вплинула на мене, було б смішно.
Вона надихнула мене на цю роботу,
і якщо я зможу затримати накопичення парникових газів,
я вшаную її пам'ять і дам планеті шанс боротися.
Гарна й дуже адекватна відповідь.
Чи божевільний я?
Слухайте, Галілея теж називали божевільним.
Ніколу Теслу називали божевільним.
Хоча Тесла здурів і закохався в пінгвіна.
Я не такий. У мене є яструб. Але я не закоханий.
Але якби я був птахом, я б не покинув гнізда,
адже цей яструб - сліпуче прекрасний.
Що ви пишете?
Що ви хочете повідомити,
що не закохані у вашого прекрасного яструба.
Звучить так, ніби я закоханий у нього.
Любов платонічна.
«Платонічна».
Добре. Цього достатньо.
Отже, ми тут робимо важливу роботу.
Усе, щоб ушанувати Кеті. Пташка цього не стосується.
Ходімо в лабораторію, там усе найцікавіше.
- Ідеально. Це Джексон, мій син. - Рада знайомству.
- Вітаю. - Куди ти несеш...
Кахон. Перуанський перкусійний інструмент, по якому барабанять руками.
- Чому зверху дірка? - Звідси виходить звук.
Якщо сісти зверху, це ж закриватиме звук.
Ви знаєте про кахон більше за перуанців?
Еллісон, це дуже расистська заява.
Ходімо в лабораторію поки ще чого не наговорили.
Як там інтерв'ю?
Почалося добре.
Але розмова зайшла про кохання людини й птаха. Варто це виправити.
Не скасував плани на вечір?
Бо я замовлю суші. Удома на тебе чекає сюрприз.
Так, у мене є плани. У мене побачення з Рубі.
Рубі. Я так і знав.
Боже. Частіше слухай мене.
Я й так хвилююся, а ти зараз не допоміг.
- Хочеш пораду? - Ні.
Так. Не змушуй жалкувати, що спитав.
Не переймайся.
Не перейматися? Я попросив поради, а ти радиш отаке?
Це працює. Говори собі: «Мені байдуже». Це змінює спосіб мислення.
Починаєш думати, що не все так серйозно.
Мені байдуже.
Стався до Рубі так, як до свого тіла. Забий.
Але не стався так до свого тіла. Нікого не знайдеш.
Ось наша червона команда працює над важливим проєктом.
Рубі, Луно, розкажіть Еллісон, що робите.
Я чула, що ви за крок до неймовірного відкриття.
Саме так, Анно. Воно може статися будь-коли.
Боже мій, Рубі, глянь. Гадаю, прорив уже відбувся.
Він уже відбувається.
- Справді? - Чорт, наука така цікава.
Відокремлення гравітона таке чудове.
Як і збільшена частота зіткнень.
Неймовірно нудно. Вони не зрозуміли?
Друзі, ви втрачаєте нашу увагу. Сміливіше.
- Гравітони - частинки... - Ще сміливіше.
Ми вилікували гравітацію.
- Що? - Саме так.
Ми позбавили світ гравітації.
Це можливо? І чи потрібно це нам?
Байдуже, що вам потрібно. Це сталося.
Отакої, наука.
Еллісон, продовжите тур з Малкольмом?
До речі, ми готуємо власну газованку. Так. Я покажу як.
- Що це було? - І мені цікаво.
- Не знаю. Усі кричали. - Це ти кричала.
Я була сміливою. Я не жалкую.
Ми запросили репортерку, щоб показати, що це нормальне місце,
а ти щойно вилікувала закон усесвіту.
- Ну, трошки жалкую. - Виправ це.
- Як? - Не знаю. З розумом.
І як твій перший день?
Ну, не перший, адже я був там і вчора.
Хоча й не був офіційно влаштований,
тож, так, сьогодні мій другий день, але офіційно - перший.
- А що ти питала? - Ти в нормі?
Ні, ти питала щось про перший день.
Схоже, що ні.
Я теж трохи не у своїй тарілці. Зазвичай я зустрічаюсь з альфа-самцями.
Я не те мала на увазі.
Круто. Так.
Тут усе дуже смачно. Хочеш розділити кілька страв?
Ні. Не хочу.
Це ти намагаєшся бути альфа-самцем?
Можеш скотитися до придурка.
Ні, я просто не можу їсти, коли дві страви торкаються.
Брумотактилофобія.
- Так. - Мій дядько страждав від неї.
- Він вилікувався? - Учинив самогубство.
Не через фобію. Гадаю.
- У тебе є тваринки? - Так.
У мене досі є кіт, про якого ти вже питав.
Добре.
Повний провал. Не переймайся.
Але це дуже милий кіт. Його звати Мортон.
- Він рятувальник. Дуже грайливий. - Мені байдуже.
- Перепрошую? - Мені байдуже.
Тоді чому ти спитав?
- Чому я спитав? Кому не байдуже? - Що з тобою?
Багато всього. Чекай. Що ти робиш?
Я йду. Це жахливо.
- Скажи, коли досить. - Ще ні.
- Божевільний! - Ще ні!
- Я вже миски не бачу! - Ще ні. Досить!
Боже. Не уявляю, скільки посипки захочеш.
Те що треба.
Сьогодні був провал з репортеркою.
Так, мені теж було важко.
Твоє джакузі занадто гаряче.
Я постійно вилазив, але потім звик і лишився.
Цікаво. Ти вдома.
- Ми робимо морозиво. - Стоп, що ви тут робите?
Краще спитай, чому я взагалі йшов звідси.
Бо вас викрали?
Як зациклився на цій деталі.
Він одержимий. Ми працюємо над цим. Як там побачення?
Погано. Я зробив, як ти сказав, і вона пішла.
Уточню очевидне: ти не мав казати в голос, що тобі байдуже.
Це не було очевидно. Я часто казав це.
Не один раз? Бо після першого...
Я не зрозумів.
Дозволь...
Джексоне, схоже, твій тато тебе дуже дратує,
а він чудова людина. Може, тобі не варто дратуватися?
Відтепер не слухатиму тебе.
Не вказуй мені, як одягатися, стояти, розмовляти на побаченні. Не допомагай.
Не можу. Я ж твій батько. Щось робиш не так - я не мовчатиму.
Гарно. У тебе є волоські горіхи?
Можеш казати що завгодно, але відтепер мені байдуже.
І в нас немає волоських горіхів.
Я їх не люблю. Вони схожі на мізки.
Що ж, щодо горіхів, тут десь є магазин з ними?
У коморі за чорносливом.
Але тихо.
Останній день з репортеркою. Завершимо гарно?
- Звісно. - Що таке?
Син ненавидить мене й не хоче бачити.
А якщо не перебільшувати?
- Не хоче, щоб я допомагав. - То не допомагай.
Але йому потрібно це. Ти знаєш його.
Я знаю його з десяти років.
Йому не потрібні поради, які зроблять з нього тебе.
Мільйони власників книги «Бути як Елліс» не погодяться.
Саме так. Усі захоплюються тобою.
Джексону важко знайти себе, коли його батько - Елліс Дреґон.
Може, не перетворюватимеш його не себе,
а допоможеш стати кращою версією його?
Певно, твоя правда.
Час відпустити.
Дякую, чуваче.
Будь ласка, інший чуваче.
Вибачте, пані Девіс. Думаю, учора ви мене не зрозуміли.
- Я хотіла уточнити. - Добре.
Ви подумали, що ми вилікували гравітацію?
Ви це й сказали. Я чітко почула. Навіть записала.
Ні, я б такого не сказала.
Це не хвороба. ЇЇ не вилікуєш.
- А що ви сказали? - Ми влюкували гравітацію.
Це означає виміряли. Я казала, що ми її виміряли. Тож усе добре.
- Перепрошую? - Ні. Усе добре.
Немає такого слова.
Є, ми використовуємо його в лабораторії.
Ми використовуємо багато вигаданих слів. Скібоб. Керлпламп. Ооблек. Маца.
- Маца існує, наголос інший. - Нащо вигадувати слова?
Нащо?
Питаєте, нащо вигадувати слова?
- Репортерка має піти. - Що ти зробила?
- Я зробила гірше. - Ми зараз так на тебе сердимося, так?
Я сказала, що ми вигадуємо слова, бо Маск нас прослуховує.
Я сказала, що так він підбирає імена дітям.
Я знаю, як це виправити. Підемо на жертви.
- Якщо ти не... - Мовчи.
Саме так.
Привіт. Перепрошую за вечір.
Я теж.
- Жартую. Це все твоя провина. - Це правда.
Я дуже переживав за побачення,
а мій тато переконав мене, що варто вдати, ніби мені байдуже.
Але мені не байдуже. Зовсім ні.
Ти так переживав через вечерю зі мною?
Так.
Це доволі мило.
Я маю дещо для тебе.
Банан з котячою м'ятою для Мортона.
У нього таких нема.
- Для тебе подарунка немає. - Грубо.
Так, інколи Мортон грубий, але в нього добре серце. Я його пробачаю.
Сподіваюся, я правильно розумію все.
Радий бачити вас разом.
Бачити, що ви говорите, посміхаєтеся.
- Мені байдуже. - Гарно. Це не варто казати в голос.
Крем не дивно пахне?
Цю подорож тобі доведеться здійснити самому.
По-своєму, але ти намагаєшся робити те, про що я просив, і я це ціную.
Дякую. Не допомагати тобі дуже важко. Піду відпочину.
Чудово, дуже дякуємо вам за візит,
за те, що поділитеся нашою місією з читачами
та науковцями, з якими ми працюватимемо.
Ця людина веде мене кудись, щоб я могла відпочити.
Не кажіть гравітації, де я.
Одна з найкращих науковців, але часто запрацьовується.
На жаль, вона не витримала тиску.
То всі ці історії про Ілона Маска та гравітацію...
Так, сумно. Вона перевтомилася.
Але вона отримає найкращу допомогу.
Адже Елліс найбільше дбає про психічне здоров'я.
Ой. Чорт!
Це був Елліс?
Я нічого не чула. Зараз повернуся.
Де клятий молоток?
- О ні. - Усе гаразд?
Знайшов.
Боже мій.
Хто там?
Еллісе?
«ТАЙМ» ЕЛЛІС ДРЕҐОН «ЧАРІВНИК КРАЇНИ ЩОСЬ»
Якби плащ-невидимка не був вивернутим, усе б спрацювало.
Якби багато чого було інакше, усе було б чудово.
- Можемо скористатися цим? - Так.
Час знищити його.
Друже, це неймовірно.
Переклад субтитрів: Богдан Кордоба